УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/3500/25

Провадження № 1-кп/522/1880/25

18 березня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001406 , відомості про яке внесені 08.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пермь, рф, громадянки України, з середньою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 24.07.2024 Київським районним судом м. Одеси, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 1 рік;

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 України ,-

ВСТАНОВИВ:

З Приморської окружної прокуратури м. Одеси до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001406 , відомості про яке внесені 08.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненнісуспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 України.

У судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Захисник в судовому засіданні звернула увагу суду на відсутність законного представника її підзахисної і пояснила, що рідний син ОСОБА_5 в ході проведення досудового розслідування неоднаразово приходив до слідчого, однак останній не вирішив у процесуальний спосіб питання щодо залучення законного представника ОСОБА_5 . Захисник зазначила, що на теперішній час син ОСОБА_5 перебуває у рейсі, у зв`язку із чим просила вирішити питання щодо забезпечення своєї підзахисної законним предсьавником у даному кримінальному провадженні.

Особа, щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , просила залучити у якості законного представника її Янгола-охоронця.

Вивчивши подане до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001406, відомості про яке внесені 08.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 України, а також думку прокурора та сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу.

За приписами ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадку, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

При цьому, відповідно до ст.ст. 8, 9 того ж Кодексу кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики європейського суду з прав людини. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, згідно змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , не могла та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто на час інкримінований органом досудового розлідування вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України перебувала/перебуває у стані неосудності.

Згідно ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим, дізнавачем згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Частиною 1 статті 506 КПК України передбачено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Суд зазначає, що конструкція норми (ч.1 ст. 506 КПК України) передбачає в імперативному порядку, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується своїми правами через законного представника, захисника.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Стаття 44 КПК України є загальною нормою, яка регулює питання залучення законних представників у кримінальному провадженні. Однак, для посилення гарантій прав та свобод особи, яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема у главі 39 КПК України, передбачено положення, які посилюють гарантії захисту неосудної особи встановлена.

Тобто, спеціальна норма КПК в порівнянні із загальною нормою щодо залучення законного представника у даному випадку не вимагає визнання особи у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, та достатньо підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, або вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

При цьому, в даному випадку, для підтвердження такого стану необхідна наявність висновку судово-психіатричної експертизи, на який сторона обвинувачення посилається у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Згідно до ч. 3 ст. 44 КПК України, про залучення законного представника слідчий, прокурор виносить постанову, копія якої вручається законному представнику.

Одночасно ч. 1 ст. 506 КПК України передбачено, що після встановлення підстав для застосування примусових заходів кримінального провадження на досудовому розслідуванні крім обов`язкової участі адвокат,а повинен бути залучений законний представник особи, відносно якої вирішується питання про застосування таких заходів.

З наведеного вбачається вимога закону щодо обов`язкової участі у зазначеній категорії кримінальних проваджень законного представника, з метою дотримання прав особи, відно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Разом із тим, у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001406 відсутні будь-які відомості про винесення слідчим, постанови про залучення законного представника ОСОБА_5 .

Відтак, провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у даному кримінальному провадженні до направлення клопотання до суду проводилося слідчим в порушення вимог ст.506 КПК України, а саме, підозрювана не була забезпечена законним представником, що свідчить про порушення право останньої на захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд звертає увагу на те, що право на захист закріплене в підпункті «с» пункту 3 статті 6 Конвенції та становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. В національному законодавстві право на захист гарантується, зокрема, статтею 59 Конституції України та статтею 20 КПК України. Водночас, стаття 7 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на засадах забезпечення права на захист.

Незалучення в ході досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування законного представника також підтверджено учасниками судового провадження, які зазначили, що законний представник у кримінальному провадженні№0001406 відсутній та раніше не залучався.

Зі змісту статей 503 та 506 вказаної глави КПК України вбачається, що при встановленні на досудовому розслідуванні підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Однак, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, така постанова органом досудового розслідування не виносилась, натомість ОСОБА_5 24.02.2025 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто вже після отримання висновку судово-психіатричногї експертизи від 18.02.2025 року, після чого слідчим було складено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 .

Суд вважає, що дані недоліки є грубим порушенням права особи, стосовно якої подане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, на захист та перешкоджають призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, без усунення яких клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001406 не може бути призначене до судового розгляду, оскільки порушує право на захист ОСОБА_5 , та позбавляє суд можливості ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

З огляду на викладене, суд, не виходячи за межі ст.314 КПК України, дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складене в порушення вимог КПК України, що унеможливлює його призначення до судового розгляду і відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України, вважає за необхідне повернути дане клопотання прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.8, 9, 291, 292, ч.3 п.3 ст. 314, 512 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001406 , відомості про яке внесені 08.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 України - повернути прокурору Приморської окружної прокуратури м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: ОСОБА_1