Провадження № 1-кс/756/2677/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Оболонської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невиконанні ухвали суду,

в с т а н о в и в:

До Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Оболонської окружної прокуратури м. Києва.

Суть скарги

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 2 грудня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 8 листопада 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 162, 182 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та зобов`язано внести відповідні відомості.

26 січня 2025 року заявниця отримала лист від Оболонської окружної прокуратури м. Києва про виконання зазначеної ухвали, з якого вбачається, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за статтею 356 КК України.

Скаржник стверджує, що Оболонською окружною прокуратурою м. Києва не виконана ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 2 грудня 2024 року, оскільки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні не за тією кваліфікацією, яку заявниця зазначила у своїй заяві.

У зв`язку із зазначеними обставинами заявниця звертається до суду з проханнями встановити судовий контроль за виконанням ухвали, застосувати до відповідальних працівників Оболонської окружної прокуратури м. Києва заходи примусового виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 2 грудня 2024 року, розпочати досудове розслідування. Також ініціювати відкриття кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених частинами 2, 3 статті 382 КК України стосовно уповноважених осіб Оболонської окружної прокуратури м. Києва.

Правові позиції сторін кримінального провадження

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. При цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні скарги та додала витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 грудня 2024 року на підтвердження виконання ухвали.

У судове засідання дізнавач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Перед судовим засіданням надав матеріали кримінального провадження №0001332 від 27 грудня 2024 року.

ОСОБА_3 просила задовольнити скаргу та розглянути таку у її відсутність.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Встановлені обставини

Слідчим суддею встановлено, що у листопаді 2024 року ОСОБА_3 подала до Оболонського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність органу досудового розслідування, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за статями 162, 182 КК України згідно з заявою від 8 листопада 2024 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 2 грудня 2024 року скаргу задоволено, зобов`язано працівників Оболонської окружної прокуратури м. Києва внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 8 листопада 2024 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на виконання вказаної ухвали від 2 грудня 2024 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні 27 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого статтею 356 КК України.

Таким чином, суть скарги зводиться до незгоди ОСОБА_3 із кваліфікацією вказаного правопорушення.

Мотиви, з яких слідча суддя виходить і положення закону, якими керується

Статтею 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі, щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, диспозитивності тощо.

Так, принцип змагальності розкривається у статті 22 КПК України, частинами першою та другою якої визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип диспозитивності сторін у кримінальному провадженні визначений статтею 26 КПК України, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частина третя цієї Статті).

Відповідно до частини першої статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до частини 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 2 грудня 2024 року відділом дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кваліфікацією статті 356 КК України.

Слідча суддя зауважує, що загальновизнаним і доктринальним визначенням «кваліфікації», є - юридична оцінка певної поведінки особи (осіб), яка відбувається шляхом встановлення кримінально-правових ознак певного діяння, визначення кримінальної норми, що підлягає застосуванню та встановлення відповідності ознак вчинення такого діяння (поведінки) ознакам (вимогам) конкретної правової норми. При цьому початковим етапом здійснення кваліфікації суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, є внесення відомостей про його вчинення до ЄРДР.

Прикметним у цьому аспекті є те, що хоча чинний КПК України не визначає імперативної норми, яка безпосередньо вказує на можливість зміни кваліфікації (перекваліфікації), однак така можливість призюмується сукупним тлумаченням правових норм кримінального процесуального законодавства та є вживаною практикою органів досудового розслідування.

Крім того, можливість внесення редагування (зміни) щодо кваліфікації кримінального правопорушення, дані про яке внесені у ЄРДР, передбачена Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Офісу Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі - Положення № 298), яке визначає порядок формування та ведення ЄРДР, а також надання відомостей з нього.

Зокрема, у цьому Положенні дається визначення, що така зміна або редагування кваліфікації кримінального правопорушення здійснюється суб`єктом досудового розслідування, зокрема Реєстратором.

При цьому згідно з підпунктом 6 пункту 2 Розділу І Положення № 298 Реєстратором вважаються уповноважені службові особи органів прокуратури та органів досудового розслідування, які за допомогою програмних засобів ведення Реєстру з урахуванням повноважень, визначених КПК України та цим Положенням, створюють (редагують) інформацію (електронні форми) про кримінальні правопорушення, осіб, що їх вчинили, та рух кримінальних проваджень, формують витяг з Реєстру тощо.

Тому, виходячи з аналізу зазначених законодавчих норм, слідчий суддя дійшов висновку, що кваліфікація (перекваліфікація) зареєстрованого кримінального правопорушення, яке внесено до ЄРДР, є дискреційними повноваженнями органів досудового розслідування, тобто повноваженнями з певною свободою розсуду.

Крім того, оскільки згідно вимог Положення №298 зміна правової кваліфікації тих самих фактичних обставин, які розслідуються у межах кримінального провадження, не потребує реєстрації нового кримінального провадження і окремого внесення відомостей про це до ЄРДР, тому й неможливо зобов`язати Оболонську окружну прокуратуру м. Києва внести нові відомості щодо кримінального провадження №0001332, про які просить ОСОБА_3 у межах цієї скарги.

Таким чином, наявність факту, що кримінальне провадження №0001332 зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) у подальшому збиранні доказів у цьому провадженні, що у свою чергу не виключає можливості уточнення (зміни) правової кваліфікації кримінального правопорушення у майбутньому.

Системний аналіз положень статей 214 і 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

При цьому, виходячи зі змісту положень статті 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Отже, зміст наведених положень КПК України вказує на те, що відомості, викладені в заяві (повідомленні) про вчинення кримінального правопорушення невідкладно, але не пізніше 24 годин, вносяться до ЄРДР. Рішення щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в обставинах, викладених в заяві (повідомленні) про злочин, може бути прийнято слідчим, прокурором лише за результатами проведеного розслідування, яке розпочинається разом з внесенням відомостей про злочин до ЄРДР.

При цьому, слідча суддя наголошує, що на етапі досудового розслідування вона не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для кримінального провадження, оцінювати чи було вірно органом досудового розслідування визначено кваліфікацію ймовірного кримінального правопорушення, а також ставити під сумнів виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відомості за заявою ОСОБА_3 від 8 листопада 2024 року внесені до ЄРДР 27 грудня 2024 року, тобто ухвала слідчого судді Оболонського районного суду від 2 грудня 2024 року виконана.

При цьому у розумінні вимог статей 36, 214 та 303 КПК України, незгода скаржниці із кваліфікацією кримінального правопорушення, що внесені ЄРДР, не можуть бути предметом судового контролю на стадії досудового розслідування, які й ініціювання відкриття кримінального провадження щодо службових осіб Оболонської окружної прокуратури м. Києва, які такі відомості внесли за попередньою кваліфікацією.

На підставі викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 2, 7, 22, 26, 214, 303, 306, 307, 309, 372, 395 України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Оболонської окружної прокуратури м. Києва.

Копію ухвали надіслати заявнику та Оболонській окружній прокуратурі міста Києва для відома, Оболонському УП ГУНП в м. Києві - для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого судового засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_4