Провадження № 1-кс/161/6399/24
У Х В А Л А

про скасування арешту на майно

м. Луцьк 30 грудня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

детектива ОСОБА_5 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області звернувся володілець майна з клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2024 року, в межах кримінального провадження №0000019 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 10.06.2024 року, на Грошові кошти в сумі 25000,00 доларів США. та зобов`язати уповноважену особу або детектива ТУ БЕБ у Волинській області ОСОБА_7 повернути дані кошти мені, ОСОБА_3 , як власнику майна.

Своє клопотання володілець майна ОСОБА_3 мотивує тим, що він являється власником вказаного вилученого майна, зокрема, грошових коштів, так як вони є особистими коштами заробленими та заощадженими протягом періоду служби у ЗСУ та інші періоди його роботи. Дані кошти є в тому числі заробітною платою отриманою ним починаючи з 2020 року, які він попросив зберегти свого брата ОСОБА_8 , адже на даний час перебуває на службі у Збройних силах України та не має інших рідних людей, які могли б пригледіти за грошовими коштами. Вказав, що грошові кошти ним перераховувалися з власного карткового рахунку на картковий рахунок брата ОСОБА_8 , які останній знімав та зберігав за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_1 . В підтвердження походження законності одержання та зберігання власних коштів, надав довідку про доходи, довідку форми ОК-5 та банківську виписку про перерахування коштів, з яких вбачається достатній рівень його доходів, який дозволяє йому заощадити значну суму коштів за весь період життя та роботи, а також банківські операції по рахунках. Ствердив, що, вилучені в ході обшуку кошти не мають відношення до зазначеного вище кримінального провадження та відповідно не містять ознак речових доказів, адже отримані ним законним шляхом. У даному провадженні у нього відсутній будь-який статус, а відтак, вилучення грошових коштів, порушить його законні права та фактично позбавляє його коштів, які необхідні на сьогоднішній день для власного забезпечення та лікування. Також, зазначив, що санкцією даної статті не передбачено покарання у виді спец конфіскації вилученого майна, а тому просить слідчого суддю скасувати арешт, який накладений на вказане майно (грошові кошти).

В судовому засіданні представник володільця майна адвокат ОСОБА_9 клопотання підтримав та просив скасувати накладений арешт на майно, при цьому пояснив, що станом на даний час, в межах кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, а тому, на його думку, відпала потреба у накладенні арешту на майно.

Прокурор та детектив, кожен зокрема, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення представника володільця майна, прокурора, кожного зокрема, слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2024 року вбачається, що підставами накладення арешту на грошові кошти, є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

При цьому, частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладено встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а старшим детективом не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Тобто, у даному випадку, старшим детективом порушено права осіб на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

Також, за змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, як видно з матеріалів клопотання, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, також, на даний час перебуває на службі у Збройних силах України, грошові кошти ним перераховувалися з власного карткового рахунку на картковий рахунок брата ОСОБА_8 , які останній знімав та зберігав за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_1 . В підтвердження походження законності одержання та зберігання власних коштів, надав суду довідку про доходи, довідку форми ОК-5 та банківську виписку про перерахування коштів.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту грошових коштів заявника взагалі спростовується, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння володільця майна належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно - задовольнити.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2024 року, на майно, в межах кримінального провадження №0000019 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 10.06.2024 року, а саме, в частині на грошові кошти в сумі 25000,00 доларів США. скасувати та повернути ОСОБА_3 .

Вказані речі підлягають поверненню володільцю чи за належністю представнику/володільцю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти рішення може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1