Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1007/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/179/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без визначення розміру застави, до 21 квітня 2025 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127, ч.2 ст.146, ч. 1 ст.162 КК України та на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу.

Вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені матеріалами справи, оскільки всі речі вилучені працівниками поліції.

Стверджує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, одне з яких є тяжким злочином, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Крім того, обґрунтованість підозри не оскаржується апелянтом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів погоджується, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Підозрюваний перебуваючи на волі може знищити або сховати знаряддя та засоби скоєння злочину, оскільки вони на даний час слідством не встановлені, а підозрюваний не вказує на місце їх знаходження.

Також підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на потерпілого свідків, які є його односельцями, з метою залякування їх для дачі неправдивих показів.

Крім того, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки схильний до протиправної поведінки.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, обставини за яких підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, позбавленні волі потерпілого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, незаконному проникненні у житло та катуванні, а тому ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даний час на переконання апеляційного суду зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи захисника, що підозрюваний ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, працює, за місцем роботи характеризується позитивно не спростовують правильність висновків слідчого судді та не свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд вправі не визначати альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства, а тому колегія суддів не вбачає порушень при застосуванні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки суду про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст.194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: