Справа № 738/747/25
№ провадження 1-кс/738/120/2025
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

16 квітня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лави Сосницького району Чернігівської області, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, не маючого утриманців, військовослужбовця, раніше судимого вироком Менського районного суду від 23 березня 2016 року за частиною третьою статті 185, частиною першою статті 304, статтею 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2025 року,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

учасників судового розгляду:

прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_3

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

14 квітня 225 року слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчий здійснює досудове розслідування кримінального провадження за № 0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2025 року, у якому ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України. 20 лютого 2025 року ОСОБА_3 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Слідчим, за погодженням із прокурором, 21 лютого 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2025 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Під час проведення досудового розслідування призначено судово-імунологічні та судово-медичні експертизи. На даний час проведення вказаних експертиз триває, у встановлені строки останні не виконані. Зазначені дії не могли бути здійснені раніше з об`єктивних причин, у зв`язку із завантаженістю експертної установи. Враховуючи те, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 21 квітня 2025 року, але завершити досудове розслідування у цей строк не представляється можливим внаслідок складності провадження, постановою керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 14 квітня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до 21 травня 2025 року.

Слідчий просить продовжити підозрюваному ОСОБА_3 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 21 травня 2025 року, посилаючись на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років, ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, а тому виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою останньому з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виклад позиції учасників кримінального провадження.

Прокурор, слідчий підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисник, підозрюваний не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам статті 199 КПК України, погоджене з прокурором та підлягає розгляду слідчим суддею Менського районного суду Чернігівської області.

Відомості про кримінальне провадження за №0000069 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України слідчим затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

21 лютого 20255 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2025 року підозрюваному ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 квітня 2025 року. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено постановою керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 14 квітня 2025 року до трьох місяців, до 21 травня 2025 року.

До закінчення строку дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 не представляється можливим завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим слідчим подане відповідне клопотання.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Статтею 199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою, встановлено вимоги щодо форми, змісту та строків подання клопотання про продовження строку тримання під вартою. Відповідно до частини 3 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За приписами частини 5 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з положеннями статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», 1994 рік).

В даній конкретній ситуації наявні обставини та відомості, які переконують неупередженого спостерігача (яким є слідчий суддя) в тому, що ОСОБА_3 можливо вчинив злочин, що вказує на існування розумної підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, і така підозра стосується правопорушення, передбаченого законом. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні і досліджених в судовому засіданні документах, при цьому на стадії розгляду даного клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини також визначає, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Під час судового розгляду встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 статті 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий та прокурор.

Аналізуючи ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи вказаний ризик, необхідно зазначити, що підозрюваний зареєстрований та має місце постійного проживання, військовослужбовець, проте самовільно залишив місце проходження служби, за місцем проходження служби характеризувався негативно, неодружений, а тому відповідно не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного та законного джерела доходів для існування, а тому враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Наявні підстави вважати, що існують ризики незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_3 на потерпілу, свідків, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, потерпілою є донька загиблої ОСОБА_7 , з якою він тривалий час співмешкав, свідками є місцеві жителі, з якими добре знайомий підозрюваний та які проживають в одному населеному пункті з ним, тобто йому відоме місце їх проживання, а тому, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість шляхом погроз, вмовляння чи переконання впливати на них з метою зміни їх показань, тим самим перешкоджати встановленню істини по справі, перешкоджати кримінальному провадженню, а тому перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування.

Також наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові умисні злочини.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні.

Зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню всіх обставин кримінальному провадженні, та свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доданими до клопотання матеріалами підтверджено наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою підозрюваного, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 до 21 травня 2025 року, а саме в межах досудового розслідування.

Керуючись статтями 2, 8, 196-199, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 17 години 21 травня 2025 року.

Визначити 21 травня 2025 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1