Справа № 541/3195/24
№ провадження 1-кп/541/74/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, внесеному до в Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 08.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миргород Полтавської області, громадянина України, з повною спеціальною освітою, з 28.08.2024 перебуває на військовій службі на посаді номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2024 року близько о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись неподалік домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у компанії ОСОБА_6 , з якою попередньо познайомився, керуючись раптово виниклим умислом на відкрите викрадення майна останньої, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є явними для ОСОБА_6 , з корисливих мотивів наблизився до останньої та шляхом ривку, відкрито викрав у потерпілої жіночу сумку бежево- коричневого кольору із коричневою ручкою, у якій знаходився мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blame 20 Smart (4GB/128 GB)» вартість, якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/12096-ТВ від 16.07.2024 становить 2500 гривень та грошові кошти у сумі 800 гривень, які обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_7 з вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, чим заподів потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 3300 гривень.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, що є кваліфікуючою ознакою скоєного, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

07 січня 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_8 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_7 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_7 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 буде звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_8 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити. Щодо визначення іспитового строку просив врахувати, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти укладення угоди, претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_7 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно. Крім того просив покласти обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_7 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій обвинувачений проходить військову службу.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_7 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів, санкція яких не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Потерпілою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, із урахуванням даних про особу обвинуваченого у сукупності істотно знижують ступінь фактичної тяжкості скоєного злочину та є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_10 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, на даний час проходить військову службу в лавах Збройних сил України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Крім того, застосовуючи до обвинуваченого положення ч.1 ст.76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі ч.1 ст.163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 року, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_7 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій обвинувачений проходитиме військову службу.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_7 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 1514 гривень 56 копійок, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 січня 2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07.01.2025 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_7 , на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини (військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України).

Роз`яснити ОСОБА_7 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в загальній сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.07.2024 (справа №541/2470/24) про накладення арешту - скасувати.

Речові докази:

-пластинову пляшку об`ємои 1,25л із написом «Sprite», пластикову пляшку об`ємом 0,5 л. із написом «Моршинська», змиви з горла пластинової пляшки об`ємом 1,25 л із написом «Sprite» та пластикової пляшки об`ємом 0,5 л. із написом «Моршинська», дві копійки, презерватив, які знаходиться в камері речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34 - знищити;

-сумку коричневого кольору - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:ОСОБА_1