Провадження № 11-сс/811/1956/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2024 року про застосування щодо останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 задоволено.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів, - тобто до 18:46 год. 17.02.2025, із утриманням її у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Відповідно до положень абзацу 8 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначався.

Не погоджуючись із цим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена ухвала є незаконною та необгрунтованою.

У своєму клопотанні слідчий зазначає про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у грудні 2024 року, але не пізніше 20.12.2024 невстановлений представник держави-агресора рф за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, через месенджер «Телеграм», залучив до злочинної діяльності громадянку України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апелянт звертає увагу на те, що формулювання: невстановлений представник держави-агресора рф і залучення до злочинної діяльності громадянку України ОСОБА_7 , є таким, що не відповідає дійсності та в свою чергу повністю виключає обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 наголошувала і неодноразово повідомляла, що діяла виключно за вказівками особи, який є громадянином України та намагалась в такий спосіб допомогти українським військовим. Була певна, що її дії нікому не нашкодять, а навпаки стануть лише в користь нашим військовим.

Із врахуванням того, що підозра є необґрунтованою, відсутня необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Також апелянт звертає увагу на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та те що прокурором необґрунтовано неможливість застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 , яка брала участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заперечив, просив рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 , виступ захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Слідчим відділом Управління Служби Безпеки України у Львівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000272 від 08.11.2024, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

20.12.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.12.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні державної зради, тобто діяння умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, шляхом надання представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, а також у придбанні, зберіганні та передачі вибухових речовин та вибухових пристрої без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

30.12.2024 у зв`язку з тим, що місцем вчинення підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_11 злочинів є територія Київської області, підслідність у даному кримінальному провадженні визначено за Головним слідчим управлінням СБУ у м. Києві та Київській області за процесуального керівництва прокурорів Київської обласної прокуратури.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано враховано дані про особу підозрюваної, а саме те, що підозрювана ОСОБА_7 з вищою освітою, працює косметологом, раніше не судима, на диспансерних обліках не перебуває, із задовільним станом здоров`я, одружена, чоловік працює у відділі поліції, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , 2013 р.н., та ОСОБА_14 , 2017 р.н., допомагає здійснювати догляд за неповнолітнім сином своє сестри ОСОБА_15 , 2019 р.н., проживає з чоловіком, дітьми, своїми батьками та сином своєї сестри.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваної, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, долучені до клопотання докази свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення наведених кримінальних правопорушень, така причетність є вірогідною та достатньою для застосування до підозрюваної заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно її пов`язати із вчиненням даних злочинів.

Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, дані про її особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, те, що ОСОБА_7 підозрюється, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що за таких обставин слідчий суддя, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно не визначив розмір застави.

Правових підстав для обрання підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Доводи захисника, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст. ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для обрання запобіжного заходу.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на позицію, викладену в рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88, відповідно до якої, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2024 року, якою до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в її інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4