№ провадження 1-в/606/2/25
Справа № 606/969/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Тернопільського районного сектору №5 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля подання Тернопільського районного сектору №5 філії Державної установи "Центр Пробації" в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30.05.2024 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 197-1 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник Тернопільського районного сектору №5 звернулась до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання. Подання мотивоване тим, що 12.07.2024 засудженому ОСОБА_6 роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом та наслідки у разі ухилення від відбування покарання, винесено постанову про встановлення днів явок на реєстрацію.

20.08.2024 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію та не повідомив причину неявки. 21.08.2024 засуджений у своєму поясненні зазначив, що забув, однак надалі зобов`язується виконувати обов`язки, які поклав на нього суд. Засудженому було роз`яснено, що у разі подальшого не виконання обов`язків покладених на нього судом або систематичного вчинення правопорушення, уповноваженим органом з питань пробації буде направлено до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

21.08.2024 засудженому винесено письмове попередження.

01.10.2024 ОСОБА_7 знову не з`явився на реєстрацію. 02.10.2024 засуджений з`явився та у своєму поясненні зазначив, що забув. Засудженому винесено застереження у виді письмового попередження.

17.12.2024 ОСОБА_5 знову не з`явився на реєстрацію. 18.12.2024 засуджений прибував до органу пробації та у своїх поясненнях зазначив, що перебував на роботі та не мав можливості прийти на реєстрацію.

Таким чином, засуджений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, неодноразово не з`являючись на реєстрацію до Тернопільського районного сектору №5.

У судовому засіданні представник Тернопільського районного сектору №5 подання підтримала та просила суд його задовольнити виходячи із підстав наведених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що у задоволенні подання слід відмовити.

Засуджений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні подання, обіцяв надалі обов`язки не порушувати.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали особової справи № 18/ЗВП/2024р., враховуючи думку прокурора та представника органу пробації, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено 30.05.2024 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 197-1 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, серед яких періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

05.07.2024 ОСОБА_5 був поставлений на облік в Тернопільський районний сектор №5 та 12.07.2024 ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановлено дні явки на реєстрацію.

Згідно відповіді ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 у період з 30.05.2024 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд вирішує питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як зазначалось вище, засуджений ОСОБА_5 дійсно декілька разів не з`являвся на реєстрацію до Тернопільського районного сектору №5. Проте, як вбачається з листка реєстрації, надалі ОСОБА_5 добровільно з`явився до уповноваженого органу пробації та надавав пояснення з приводу пропуску ним реєстрації.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_5 вироком суду, а саме його неявка на реєстрацію для відповідної відмітки, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання, оскільки не носить систематичний характер.

Аналізуючи суть і причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_5 вироком суду, з урахуванням встановлених при розгляді клопотання обставин, характеристики особи засудженого та його ставлення до виконання обов`язків, суд вважає, що викладені в клопотанні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, а в матеріалах особової справи відсутні достатні дані, які б безумовно свідчили про небажання засудженого ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення, а тому скасування звільнення останнього від відбування покарання є передчасним, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 164-166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Тернопільського районного сектору №5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21.01.2025.

Суддя ОСОБА_1