ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/547/25 Справа № 180/1140/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000507 щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 , поданою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року, якою кримінальне провадження № 0000507 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України закрито у зв`язку із закінченням, після повідомлення особі про підозру, строку досудового розслідування визначеного ст. 219 КПК України,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року, за результатами проведеного підготовчого судового засідання, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким кримінальне провадження № 0000507 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України закрив у зв`язку із закінченням, після повідомлення особі про підозру, строку досудового розслідування визначеного ст. 219 КПК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що стороною обвинувачення направлено обвинувальний акт за межами строків досудового розслідування, враховуючи, що належного повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні не здійснено і тому вважати, що з 12 жовтня 2018 року по 22 жовтня 2018 року сторона захисту ознайомлювалась з матеріалами досудового розслідування неможна.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не зрозуміло на які саме докази суд спирається встановлюючи обставини, які прямо суперечать одна одній в двох послідовних абзацах однієї ухвали. Не правильною є позиція суду щодо неналежного повідомлення захисника ОСОБА_9 шляхом надсилання листа на його електронну адресу.

Вказує, що суд порушив вимоги ст. 317 КПК України та під час підготовчого судового засідання фактично почав здійснювати судовий розгляд та досліджувати письмові докази. Порушено положення ч. 2 ст. 314 КПК України, оскільки суд ухвалив проводити підготовче судове засідання без участі потерпілих, які належним чином повідомлені, та прокурором було надано до суду віл них заяви. В порушення ст. 350 КПК України, суд першої інстанції, не з`ясовуючи думку потерпілих щодо закриття кримінального провадження, прийняв рішення , що є неприпустимим.

Також зазначає, що суд не дослідив усіх доказів щодо перебігу строку досудового розслідування. ОСОБА_8 після повідомлення про підозру систематично ухилявся від викликів слідчого, намагався затягнути строки досудового розслідування.

Також зазначає, що у зв`язку із систематичною неявкою до слідчого та прокурора та свідомим затягуванням строків ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 22.10.2018 року слідчим прийнято рішення про залучення захисника ОСОБА_10 за призначенням для проведення окремої процесуальної дії. В той же день, 22.10.2018 року прокурор затвердив обвинувальний акт та 23.10.2018 року його надіслано законному представнику ОСОБА_11 та захиснику ОСОБА_9 .

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити;

- захисник ОСОБА_12 заперечував проти задоволення апеляційної скарги .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду щодо складення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000507 відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України, поза межами визначених процесуальних строків є правильними з огляду на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ккримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України , яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

14.08.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру і, як свідчать матеріали провадження, у двох місячний строк, а саме до 14.10.2018 року підозрюваний не був повідомлений про завершення досудового розслідування, йому не були відкриті матеріали досудового розслідування, як це передбачено ст. 290 КПК України та строк досудового розслідування з моменту повідомлення особі про підозру, не продовжувався.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 отримано судом 25 жовтня 2018 року, що є поза межами строку, визначеного статтею 219 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що 22.10.2018 року, залучивши захисника за призначенням для проведення окремої процесуальної дії, а саме ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та ознайомлення з матеріалами провадження потерпілих було завершено процес ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Як визначено ч.1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З ч.1 ст.111 КПК України вбачається, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 1 ст.135 КПК передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч.1 ст.136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи ( ч.2 ст. 135 КПК).

При цьому частиною 8 ст. 135 КПК України регламентовано, що виключенням з цього правила є лише повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. У випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами 1, 2, 4, 7 ст. 136 КПК України така повістка публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а особа вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

У постанові колегії суддів ККС ВС від 12.12.2023 у справі № 355/942/212 зроблено висновок щодо порядку визначення останнього дня строку досудового розслідування, який потрібно обраховувати послідовно. Спершу необхідно визначити день вручення особі повідомлення про підозру, від якого обрахувати передбачений ч. 3 ст. 219 КПК України строк, протягом якого досудове розслідування повинно бути закінчене. Надалі потрібно звернути увагу на те, чи продовжувався строк досудового розслідування у встановленому КПК України порядку, після цього визначити кінцеву дату строку досудового розслідування з урахуванням часу ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування тощо (ч. 5 ст. 219 КПК України) і лише тоді враховувати положення ст. 115 КПК України.

Днем закінчення досудового розслідування є день, коли сторона захисту реалізувала своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції, матеріали кримінального провадження не містять підтверджень того, що ОСОБА_8 у передбачений діючим КПК спосіб отримав повідомлення про закінчення досудового розслідування. Таких підтверджень прокурором не було надано і під час судового розгляду.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що 22.10.2018 року, залучивши захисника за призначенням для проведення окремої процесуальної дії, а саме ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та ознайомлення з матеріалами провадження потерпілих було завершено процес ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки нормами КПК не передбачено повідомляти підозрюваного про вчинення певної процесуальної дії через його захисника.

Крім того, положеннями ч. 4 ст. 46 КПК України передбачено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Тобто, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України

є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, і не може делегуватися захиснику.

Більше того, саме надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику.

Таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним, та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад відмова від такого ознайомлення). Процесуальний закон містить застереження лише щодо обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку ст. 290 КПК України, і таке обмеження допускається на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлюється певний строк, а не заборона на ознайомлення.

Відповідно до правової позиції ВС від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19, направлення прокурором обвинувального акту після закінчення досудового розслідування до суду виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та спричинює закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Беручи до уваги, що у даному кримінальному провадженні, після повідомлення особи про підозру, 14.08.2018 року закінчився строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався і не зупинявся, ОСОБА_8 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, враховуючи вимоги п.1 ч.2 ст.412 КПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження, якщо є підстави для закриття, то висновки суду про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, є правильними.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження, не вправі досліджувати процесуальні документи, які були постановлені під час досудового розслідування, оскільки підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора, тому судам першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК, а й виконання ним приписів статті 219 КПК.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що вимоги кримінального процесуального закону не містять заборон щодо прийняття такого рішення у разі відсутності потерпілих.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора, викладеними у апеляційній скарзі, про те, що місцевий суд безпідставно закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строку досудового

розслідування є обґрунтованою, законною і підстав для її скасування, як про це просить апелянт, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.405.407,409,418 та 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року, якою кримінальне провадження № 0000507 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України закрито у зв`язку із закінченням, після повідомлення особі про підозру, строку досудового розслідування визначеного ст. 219 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4