У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представників третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_6 ,

на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2025 року про арешт майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення збереження речового доказу, конфіскації майна як виду покарання, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

Роз`яснено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження, користування на автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 .

Просить повернути ОСОБА_8 автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вказав, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2024 надано слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000435, дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу BMW X6 чорного кольору 2018 року випуску д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_9 . Але, з огляду на зміст даної ухвали, під час проведення обшуку у органу досудового розслідування не було дозволу на відшукання та вилучення транспортного засобу, з метою конфіскації майна як виду покарання або відшкодування завданої шкоди.

Надалі, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, за змістом якого просив накласти арешт на тимчасово вилучене 09.12.2024 в ході обшуку автомобіля марки BMW X6 державний реєстраційний знак НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Альфа-трейд», майно, а саме: печатку ТОВ «Альфа-Трейд», 10 банківських карток «Укргазбанк» та 7 банківських карток банку «Альянс», службову документацію відносно ПП «Променергоресурс», документацію, що стосується ТОВ «ТЕХНОЕНЕРГОБУТСЕРВІС». Ухвалою слідчого судді клопотання задоволено, що свідчить про досягнення конкретної мети обшуку.

На думку апелянта, формально посилаючись у клопотанні, про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту, прокурор повинен зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних доказів того, що вилучений транспортний засіб, є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах провадження не міститься.

Зазначав, що постановою слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 від 10.12.2024 автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 , визнано речовим доказом. Проте майно не відповідає жодному з критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, а постанова про визнання його речовим доказом є формальною, слідчий лише за своїми припущеннями визнав автомобіль речовим доказом і намагається здійснити втручання у право особи мирного володіння своїм майном, у зв`язку з чим накладення на нього арешту є юридично безпідставним. Наявність самої лише постанови про визнання майна речовим доказом не є безумовною підставою для накладення арешту та для висновку про його відповідність критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За змістом клопотання прокурора про арешт майна неможливо зрозуміти, яким чином вилучений транспортний засіб відносяться до даного кримінального провадження, які сліди зберіг на собі, чи є предметом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав, вважати майно засобом чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не наведено які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна з метою його збереження як речового доказу, через його невідповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Зазначив, що 17.12.2024 між виробничо-комерційним приватним підприємством «АЛЬФА-ТРЕЙД» та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки BMW, модель X6, 2018 року випуску, колір чорний, VIN: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований за продавцем 05.03.2021 підрозділом МВС ТСЦ 4841. За домовленістю Сторін ціна Транспортного засобу складає 900000 грн.

Загальна сума доходу за звітній (податковий) період у 2024 році ОСОБА_8 складає - 2 236 568 грн 58 коп., тобто, грошові кошти в сумі 900 000 грн, за які нею придбано транспортний засіб, є помірними для ОСОБА_8 та співмірними з доходами останньої, що підтверджується відповідною податковою декларацією, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Зазначає, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем майна, набутим у встановленому законом порядку; жодних доказів, що вилучений автомобіль набутий за кошти, одержані від протиправної діяльності, чи є об`єктом кримінально-протиправних дій, матеріали клопотання прокурора не містили.

Вважає, що, стороною обвинувачення не надано слідчому судді жодних доказів, які б підтверджували факт того, що вилучене під час обшуку майно може бути предметом спеціальної конфіскації.

Зазначив, повідомлення про підозру містить формулювання, що ОСОБА_9 ввів в оману ОСОБА_11 , надавши договір купівлі-продажу та достовірно знаючи про наявність боргового зобов`язання ТОВ «СМА ЛОДЖИСТИК» перед ТОВ «ЕК Викеркаар» незаконно отримав грошові кошти, що належать ТОВ «Венол Групп» на загальну суму 1300000 грн, якими він заволодів шляхом обману (шахрайство). Учасниками кримінального провадження №0000435 є ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ТОВ ВЕНОЛ ГРУПП, ТОВ «СМА ЛОДЖИСТИК» та ТОВ «ЕК Викеркаар».

Стверджує, що ОСОБА_8 немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000435 (не має статусу підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка несе цивільну відповідальність за дії підозрюваного, обвинуваченого та не є юридичною особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження), із матеріалів провадження не вбачається відомостей, які би свідчили про те, що вона входить до кола осіб, які ймовірно причетні до вчиненого кримінального правопорушення. Необхідно зауважити, що застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження невиправдано порушує право особи на мирне володіння майном.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 , який належить виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД», з метою забезпечення збереження речового доказу.

В обґрунтування клопотання вказав, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, 09.12.2024 проведено санкціонований обшук автомобіля марки, BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 , який належить виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД» засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_9 .

Постановою слідчого від 10.12.2024 вказаний автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2024, накладено арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000435 від 03.05.2024.

Слідчим суддею встановлено, що вказаний автомобіль належить виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД» засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником, якого являється ОСОБА_9 . Оскільки санкція статті ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є необхідність накладення арешту на вказане майно.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.01.2025 ухвала слідчого судді від 24.12.2024 скасована і постановлена нова, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки до слідчого судді з клопотанням про арешт майна третьої особи ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД», звернувся слідчий, а не прокурор.

23.01.2025 прокурор звернувся до слідчого судді з іншим клопотанням про накладення арешту на BMW X6, з підстав збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.5 ст.190 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), оскільки потерпілим в межах досудового розслідування заявлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_9 .

Так, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 є власником та керівником ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД».

09.12.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Тобто, підозрюваний обізнаний про тяжкість санкції статті та у випадку доведення його вини, стосовно нього може бути застосована конфіскація майна.

В подальшому, ОСОБА_9 після тимчасового вилучення вказаного автомобіля та повідомлення про підозру (09.12.2024), під час провадження в суді першої інстанції щодо розгляду клопотання про накладення арешту (11.12.2024 подано клопотання), з метою уникнення від відповідальності щодо можливої конфіскації майна при призначенні покарання та відшкодування завданої шкоди, перереєстрував (17.12.2024) транспортний засіб з ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД» на дружину ОСОБА_8 . Перебування в офіційному шлюбі підтверджується актовим записом про шлюб №87 від 10.10.2022.

Факт перереєстрації 17.12.2024 транспортного засобу BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , на ОСОБА_8 , підтверджується реєстраційною карткою, згідно якої державний номерний знак змінено на НОМЕР_6 .

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.5 ст.190 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), а тому суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора на виниклу необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , який належав виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД», та перереєстрований на ОСОБА_8 , новий державний номерний знак НОМЕР_6 .

Позиції учасників судового провадження.

Представники третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо особи.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положеннями ч. 6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, на підставі ч. 3 ст. 132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе: що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що 03.05.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 за ч. 5 ст. 190 КК України.

09.12.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на момент подання слідчим клопотання про арешт майна автомобіль марки, BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 належав виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД» засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_9 .

Клопотання про арешт зазначеного автомобіля було подано до слідчого суддів 11.12.2024 слідчим. Проте, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.01.2025 ухвала слідчого судді від 24.12.2024 про арешт майна скасована і постановлена нова ухвала, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки до слідчого судді з клопотанням про арешт майна третьої особи ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД», звернувся слідчий, а не прокурор.

23.01.2025 прокурор звернувся до суду з іншим клопотанням про накладення арешту на BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 , з підстав збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.5 ст.190 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), оскільки потерпілим в межах досудового розслідування заявлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_9 .

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 є власником та керівником ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД». 09.12.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що підозрюваний був обізнаний про тяжкість санкції статті та у випадку доведення його вини, стосовно нього може бути застосована конфіскація майна.

З матеріалів судового провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 після тимчасового вилучення вказаного автомобіля та повідомлення про підозру (09.12.2024), під час провадження в суді першої інстанції щодо розгляду клопотання про накладення арешту, яке подано до суду 11.12.2024, перереєстрував (17.12.2024) транспортний засіб з ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД» на дружину ОСОБА_8 (перебування в офіційному шлюбі підтверджується актовим записом про шлюб №87 від 10.10.2022). Факт перереєстрації 17.12.2024 року транспортного засобу BMW X6, 2018 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , на ОСОБА_8 , підтверджується реєстраційною карткою, згідно якої державний номерний знак змінено на НОМЕР_6 .

Отже, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 , будучи власником та керівником ВК ПП «АЛЬФА-ТРЕЙД», вчинив перереєстрацію транспортного засобу, з метою уникнення можливої конфіскації майна при призначенні покарання та відшкодування завданої шкоди.

Приймаючи рішення про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя достатньо мотивував рішення, врахувавши мету накладення арешту.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що з урахуванням санкції ч. 5 ст. 190 КК України, якою передбачена конфіскація майна, необхідно накласти арешт на транспортний засіб, який на момент ініціювання клопотання про арешт майна належав виробничо-комерційному приватному підприємству «АЛЬФА-ТРЕЙД», засновником, керівником, та кінцевим бенефіціарним власником, якого є підозрюваний ОСОБА_9 .

Метою накладення арешті є забезпечення збереження вказаних речових доказів, можливої конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

В поданій апеляційній скарзі апелянт стверджує, що ОСОБА_8 немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000435.

Так, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, у даному випадку, хоча ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000435 не є підозрюваною, про що зазначає її представник в поданій апеляційній скарзі, але є достатні підстави для накладення арешту на майно, оскільки при розгляді клопотання прокурора доведено достатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також колегія суддів наголошує, що слідчий суддя в оскаржуваному рішенні роз`яснив положення ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Наразі, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права підозрюваного, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2025 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3