Справа №721/1131/24
Провадження 1-КП/721/39/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 кримінальне провадження внесене 02.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001103 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Розтоки, Путильського району, Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

02.09.2024 приблизно о 15 год 40 хв водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz CLS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби по автодорозі Р-62 сполученням «Криворівня-Усть-Путила-Старі-Кути-Вижниця-Сторожинець-Чернівці» в межах населеного пункту с. Мариничі Вижницького району Чернівецької області по вул. Головній зі сторони смт. Путила в напрямку с. Розтоки, наближаючись до будинку № 105-А по вул. Головній в с. Мариничі, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не дотримуючись безпечного інтервалу, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, через що допустив зіткнення з велосипедом марки «Маіnо» під керуванням малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку автомобіля.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому велосипедисту ОСОБА_7 спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів.

При цьому, порушення та невиконання водієм ОСОБА_3 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками у вигляді спричинення смерті малолітнього ОСОБА_7 . Також сприяло порушенню вказаних пунктів ПДР України недотримання водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5 та 2.3 (б) ПДР України.

Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило малолітньому ОСОБА_7 смерть.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиції сторони захисту та обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав. Зокрема, під час допиту ОСОБА_3 надав показання, що 02.09.2024 року будучи за кермом автомобіля Mercedes, який належить його дочці ОСОБА_8 , повертався з роботи з ОСОБА_9 додому у с. Розтоки з дружиною, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. О 15.40 год, проїжджаючи с. Мариничі, на відстані близько 100 метрів побачив двох велосипедистів, які рухалися по узбіччі дороги. Будучи від велосипедистів на відстані близько 20 метрів, один із хлопчиків почав прискорюватися та звернув різко ліворуч, через що обвинувачений почав гальмувати та намагався оминути хлопчика, виїхавши на зустрічну смугу, однак, через перевищення ним швидкості близько 80-90 км, не зумів уникнути зіткнення, бо у цей час правим крилом чи фарою його автомобіль зачепив за крило чи педаль велосипеда, на якому був хлопчик, від чого, на його думку останній ударився головою у передній правий кут автомобіля (бо на вітровому склі у тому місці є тріщина) після чого хлопчика перекинуло через автомобіль на зустрічну смугу, а обвинувачений проїхавши ще 8 метрів, розвернувся та під`їхав до місця, де лежав хлопчик. Дружина підняла хлопчика та занесла у автомобіль щоб відвезти у Путильську лікарню для надання останньому допомоги. У цей час лікар амбулаторії, поблизу якої відбулося зіткнення, відкрив дверцята автомобіля та щось сказав дружині. Також хтось на вулиці сказав, що мати хлопчика працює у сільській раді с. Мариничі, куди вони направилися. Підібравши по дорозі мати хлопчика, поїхали у лікарню, де залишили хлопчика та його матір. Від лікарні з поліцейськими поїхав на місце події, де останні провели слідчий експеримент, після чого біля 22.00 год його затримали.

Також зазначив, що того дня була гарна сонячна погода, вказаний автомобіль перебував у технічно-справному стані, він є спортивним, швидкісним та важким, перебуває у користуванні обвинуваченого близько десяти років. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не відволікався, міг оцінити ситуацію на дорозі, однак, побачивши перешкоду та здійснюючи гальмування, не зміг уникнути зіткнення через перевищення швидкості. При цьому, свою поведінку засуджує, просив надати шанс виправитися, бо розуміє глибину болю, якого завдав сім`ї загиблого хлопчика та щиро каявся.

Просив обвинувачений також урахувати, що із моменту події, його дружина постійно намагався контактувати із сім`єю потерпілих, пропонувала надати матеріальну допомогу, але потерпіла відмовлялась від її отримання як на стадії досудового розслідування так і судового розгляду. Перерахунок коштів від свого імені його дружиною на ім`я потерпілої у сумі 399999,00 грн просив останню прийняти у якості добровільного відшкодування понесених матеріальної та моральної шкоди сім`ї загиблого.

Визнаючи свою вину, зазначив, що розуміючи та усвідомлюючи свою провину, просив суд урахувати його незадовільний стан здоров`я та призначити стягнення із застосуванням умовного відбування покарання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив позицію обвинуваченого, що останній визнає себе винуватим повністю, щиро кається, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, усвідомив свою протиправну поведінку та непоправні наслідки, які призвели до загибелі дитини. З урахуванням ст. 69, 69-1, 75 КК України, просив призначити обвинуваченому покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_5 вважала достеменно встановленим факт учинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та вказала, що 02.09.2024 року приблизно о 16 год до неї на роботу у Мариничівську сільську раду забігла дочка та повідомила про збиття сина ОСОБА_10 автомобілем. Коли вона сіла у автомобіль, де на задньому сидінні перебувала дружина обвинуваченого тримаючи на руках її сина, останній був без свідомості. По дорозі у Путильську лікарню, вона по телефону викликала швидку медичну допомогу. Вважала, що обвинувачений не у повній мірі визнав свою вину, внаслідок його протиправних дій помер її син, що спричиняє її невимовний біль. Однак претензій будь якого характеру до обвинуваченого не мала. При ухваленні рішення судом і визначенні міри покарання обвинуваченому покладалася на розсуд суду, не наполягала на позбавленні його волі з огляду на те, що це не поверне її сина.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_3 злочин вчинено останнім, тому просила суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також прокурор просила урахувати, що відсутні підстави аби вважати, що ОСОБА_3 щиро покаявся. З цих підстав, на думку прокурора, обставин, які би пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченого відсутні, а відтак вважала доцільним призначення покарання обвинуваченому без звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надала показання, що проживає із обвинуваченим ОСОБА_3 у цивільному шлюбі багато років, спільно виховують двох дітей. 02.09.2024 року їхали з чоловіком ОСОБА_3 додому у с. Розтоки з смт. Путила на автомобілі Мерседес, вона перебувала на передньому пасажирському сидінні. Проїжджаючи с. Мариничі близько 16 год., рухалися зі швидкістю приблизно 60 км/год, зустрічних автомобілів не було, погода була ясна. Двох хлопчиків на велосипедах вона побачила здалеку, один з яких їхав по узбіччю, інший по краю проїжджої частини. Підїжджаючи до амбулаторії у с. Мариничі, за кілька метрів від їхнього автомобіля, один з хлопців вильнув ліворуч, чоловік теж вильнув кермом, однак не встиг вчасно загальмувати, та відбувся удар хлопчика у вітрове скло автомобіля з її сторони, після чого хлопчик перелетів через автомобіль на зустрічну смугу руху. Вони зупинилися, звернули на свою смугу, вона вибігла з машини до дитини, а чоловік розвернувся та зупинився уже біля хлопчика, який був без свідомості, та занесли його у автомобіль. До 5 хв збіглися люди, серед яких була і сестра потерпілого, яка повідомила, що їхня мати у сільській раді. По дорозі у лікарню в смт. Путила біля сільської ради с. Мариничі забрали мати хлопчика і продовжили рух, у цей час потерпіла викликала швидку медичну допомогу.

У потерпілої неодноразово просила вибачення за дії чоловіка, які він вчинив, однак через спричинене її горе, остання не бажає з ними спілкуватися та прийняти від них допомогу.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надав показання, що працює головним лікарем у Мариничівській амбулаторії, знайомий з обвинуваченим, односельчани. 02.09.2024 перебуваючи на роботі, хтось повідомив про ДТП. Вибігши на вулицю, побачив сірий автомобіль на узбіччі у напрямку ОСОБА_9 . У той час на узбіччі був ще автомобіль сірого кольору ВАЗ 2199 направлений у сторону Вижниці. Часу на огляд дитини, яка була без свідомості та перебувала на задньому сидінні автомобіля на руках у дружини ОСОБА_13 , не мав, бо Господарюки поспішали у Путильську лікарню. Надати допомогу дитині не пропонував з огляду на намір останніх та важкий стан дитини.

Малолітній свідок ОСОБА_14 в присутності законного представника ОСОБА_15 та практичного психолога ОСОБА_16 у судовому засіданні надав показання, що 02.09.2024 він та ОСОБА_17 їхали у магазин в с. Мариничі, рухаючись у напрямку Вижниці. Він їхав по узбіччю, а Святослав по краю дороги, інтервал між ними був близько двох метрів. Їхали спокійно, не розмовляли, ОСОБА_10 їхав трохи попереду нього. Святослав мабуть вирішив звернути ліворуч, і на відстані близько метра від місця, з якого він звернув, відбулося ДТП. Автомобіль їхав на великій швидкості, не одразу зупинився, а після зупинки з місця пасажира вибігла жінка із запитаннями про маму ОСОБА_10 , на що він повідомив, що остання працює у сільській раді. Ці люди взяли ОСОБА_10 , розвернули машину і поїхали у напрямку ОСОБА_9 . Звуку автомобіля на час зіткнення не чув, оскільки той з`явився нізвідки, їхав із великою швидкістю, близько 100 км/год.

З висновку експерта № 70 від 23.10.2024 про проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 вбачається, що смерть ОСОБА_7 настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів.

-при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , виявлено наступні тілесні ушкодження:

2.1 - крапкові ранки з синцем довкола розташовані: на тильній поверхні правої кисті на тильній поверхні лівої кисті;

Дані тілесні ушкодження виникли в агональному періоді, цілком можливо внаслідок проведення реанімаційних заходів, а саме внутрішньовенних ін`єкцій.

2.2 - забійні рани на потиличній ділянці зліва, в кількості 2-х;

- садна на лобній ділянці зліва; на передній поверхні в нижній третині лівого передпліччя; на передній поверхні лівого ліктьового згину; на тильній поверхні лівої стопи; на задній поверхні у верхній третині правого передпліччя; на задній поверхні грудної клітки справа по задньо-підпахвовій лінії на рівні 4-8-го міжребір`я, в кількості 17-ти; на правій поперековій ділянці; на передній поверхні правого колінного згину; на зовнішній поверхні правого колінного згину; на передній поверхні у верхній третині правої гомілки; в проекції зовнішньої кісточки правої гомілки;

синці: на лобній ділянці зліва; на задній поверхні лівого ліктьового згину; на передній поверхні в середній третині лівої гомілки; на тильній поверхні лівої стопи в проекції 1-го пальця; на внутрішній поверхні в середній третині правої гомілки; на задній поверхні в середній третині правої гомілки; на тильній поверхні правої стопи;

крововиливи в м`які тканини голови з боку внутрішньої їх поверхні розташовані: в лобній ділянці зліва; в потиличній ділянці зліва;

крововилив в лівий скроневий м`яз;

субарахноїдальний крововилив розташований на конвекситальних поверхнях обох півкуль головного мозку з переходом на базальну їх поверхню та на міжпівкульну поверхню;

забій речовини головного мозку в товщу лобної долі головного мозку справа;

перелом кісток основи та склепіння черепа; по ходу переломів наявні крововилови в губчасту речовину кісток;

крововилив в навколо ниркову жирову клітковину справа;

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок травмуючої дії твердих тупих предметів або при співударянні об такі, одне вслід за іншим, цілком можливо при дорожньо- транспортній пригоді, та могли виникнути в терміни та за обставин, що зазначені вище тобто в процесі дорожньо-транспортної пригоди, і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в безпосередньому зв`язку з фактом настання смерті.

Розмежування всіх вищевказаних тілесних ушкоджень не є доцільним, оскільки всі вони виникли внаслідок одного патоморфологічного процесу, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_7 , етиловий спирт не виявлено.

Згідно судово-імунологічної експертизи кров від трупа ОСОБА_7 , належить до групи А, з ізогемаглютиніном антиВ (Т. № 1 а.с. 47-50).

З постанови про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 02.09.2024 вбачається, що оглянутий та вилучений під час місця події від 02.09.2024 пошкоджений велосипед марки «Маіno» чорно-голубого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001103 та залишений на зберіганні на території спеціального майданчику ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (Т. № 1 а.с. 61-62).

З постанови про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 02.09.2024 вбачається, що оглянутий та вилучений під час огляду транспортний засіб марки Mercedes-Benz CLS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 , сірого кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001103 та залишено на зберіганні на території спеціального майданчика ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (Т. № 1 а.с. 84-85).

З протоколу огляду транспортного засобу з фототаблицею від 02.09.2024 року за участю понятих вбачається, що об`єктом огляду є транспортний засіб марки Mercedes-Benz CLS реєстраційний номер НОМЕР_2 . При огляді становлено, що на передній правій частині автомобіля наявні потертості та подряпини, також наявні потертості та правій боковій частині бамперу. Деформація на правому боці коло передньої правої фари. Наявні подряпини та пошкодження на правому передньому крилі вище правого переднього колеса. Наявна деформація правого переднього колеса у вигляді гуми. Переднє вітрове скло в правій верхній частині пошкоджено у вигляді павутин, отриманих в ході удару. На правому боці біля задніх дверей наявні сліди речовин, бурого кольору, які виявлені також на задньому пасажирському сидінні з правої сторони наявні, а також на лівій задній дверці в районі підлокітника. (Т. № 1 а.с. 65-83).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_1 марки Mercedes-Benz CLS сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 вбачається, що власником даного автомобіля являється ОСОБА_18 (Т. № 1 а.с. 86).

З висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 26.09.2024 № СЕ-19/126-24/10027-ГГ вбачається, що під час проведення судової автотехнічної експертизи встановлено: що ходова частина автомобіля «Mercedes-Benz CLS» номерний знак НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться у працездатному стані, при цьому несправностей у ходовій частині, які б могли спричинити дорожньо-транспортну пригоду - не виявлено; робоча гальмівна система автомобіля на момент огляду знаходиться у працездатному стані, при цьому несправностей у ній, які б могли спричинити дорожньо-транспортну пригоду - не виявлено; рульове керування автомобіля на момент огляду знаходиться у працездатному стані, при цьому несправностей у ньому, яке б могло спричинити дорожньо-транспортну пригоду - не виявлено (Т. № 1 а.с. 99- 104).

З висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 26.09.2024 № СЕ-19/126-24/10028-ІТ за наслідками проведення судової інженерно-транспортної експертизи встановлено, що в ході огляду автомобіля Mercedes-Benz CLS номерний знак НОМЕР_1 зовнішні поверхні кузова автомобіля пофарбовані фарбою сірого кольору. Пошкодження та слідоутворення, характерні для наїзду на велосипедиста:

- на передній правій частина декоративної накладки переднього бамперу на відстані біля 12 - 18 см від правого боку накладки, на висоті біля 40 - 53 см від опорної поверхні, наявна подряпина продовгуватої форми розмірами 3,5х0,7 см, за якою зліва на право наявні потертості та подряпини фарбового покриття; на кутовій частині накладки на висоті біля 40-43 см від опорної поверхні, ближче до протитуманної фари, наявні нашарування речовини чорного кольору; на висоті біля 45-60 см від наявне нашарування речовини чорного кольору у вигляді трас, які розташовані під деяким кутом відносно опорної поверхні та є паралельними між собою, які починаються на кутовій частині накладки бампера та закінчуються на задньому краю накладки бампера; на висоті біля 35-42 см від опорної поверхні, на правій частині декоративної накладки бампера наявна подряпина фарбового покриття в межах якої наявне нашарування іржі;

на захисному склі правої блок-фари, на висоті біля 65-75 см від опорної поверхні, наявні нашарування речовини чорного кольору;

передня частина переднього правого крила, на висоті біля 60-75 см та від опорної поверхні, пошкоджена у вигляді вдавлення, при цьому передній край крила виходить на зовні за габарити місця кріплення крила, при цьому наявні потертості фарбованого покриття, а в нижньому куті арки крила наявне відлущення фарбового покриття; в середній частині крила на висоті біля 75-90 см від опорної поверхні наявні подряпини, які розташовані під різними кутами відносно опорної поверхні;

вітрове скло в правій верхній кутовій частині, а також край даху пошкоджені у вигляді вм`ятини.

На підставі проведеного експертного аналізу локалізації, розташування й характеру механічних пошкоджень та слідоутворень, слід дійти висновку, з момент первинного контакту з велосипедом Маіnо на «Mercedes-Benz CLS» номерний знак НОМЕР_2 діяло ударно-ковзне зусилля, прикладене до його передньої правої частини і направлене спереду назад та дещо зліва направо.

В ході огляду велосипеда Маіnо встановлено, що зовнішні поверхні пофарбовані фарбою синього та сірого кольору. Пошкодження та слідоутворення характерні для наїзду автомобіля на велосипед, розташовані в задній частині велосипеда:

обод заднього колеса в межах його середини та спиці деформовані у вигляді згину направленого вперед та вліво, при цьому на зовнішній частині лівої сторони ободу наявні нашарування речовини сірого код;

на задньому лівому вертикальному пері вилки, на висоті біля 32-35 см від опорної поверхні наявне нашарування речовини чорного кольору у вигляді прямолінійної траси; задній щиток на висоті біля 65 см від опорної поверхні пошкоджений у вигляді зламу, при цьому права підпірка пошкоджена у вигляді згину направленого вліво, на задній частині наявні потертості та подряпини фарбового покриття, а також нашарування речовини сірого кольору;

на задній лівій кутовій частині заднього багажника на висоті біля 75 см від опорної поверхні наявні нашарування речовини сірого кольору; нижче багажника на висоті біля 70-74 см, наявний пошкоджений корпус заднього ліхтаря у верхній лівій частині якого наявні нашарування речовини сірого кольору

на торцевій частині педалі лівої сторони велосипеда наявні нашарування речовини сірого кольору; на зовнішній стороні шатуна лівої педалі наявне відшарування фарбового покриття в межах якого наявна іржа, а також нашарування речовини сірого кольору;

передня вертикальна підпірка лівої сторони щитка на висоті біля 35 см від опорної поверхні пошкоджена у вигляді згину направленого вправо, при цьому на болті кріплення наявні нашарування речовини сірого кольору;

труба сидіння на висоті біля 65-70 см від опорної поверхні пошкоджена у вигляді згину направленого вперед.

На підставі проведеного експертного аналізу локалізації, розташування й характеру механічних пошкоджень й слідоутворень слід дійти висновку, що в момент первинного контакту з автомобілем Mercedes-Benz CLS (номер НОМЕР_1 ), на велосипед Маіnо діяло ударно-деформуюче зусилля, яке прикладене до його задньої частини, направлене ззаду на перед та дещо зліва направо.

Вказані пошкодження можуть свідчити про певний кут розташування їх в момент контактування дещо відмінний від нуля. Однак з врахуванням того, що виявлені пошкодження були під час дії ударно-ковзного характеру, а також конструкція двохколісного велосипеда, який має жорстке з`єднання рами та керованого колеса, позбавляють можливості еспертним шляхом встановити кт первинного контактування автомобіля Mercedes-Benz CLS (номерний знак НОМЕР_1 ) із велосипедом Маіnо, між їхніми повздовжніми геометричними вісями.

Беручи до уваги пошкодження автомобіля та велосипеда, а також відомої загальної інформації про обставини пригоди наявної у постанові про призначення повторної експертизи, встановити експертним шляхом де відбувся наїзд автомобіля Mercedes-Benz CLS (номерний знак НОМЕР_1 ) на велосипед Маіnо експертним шляхом не надалось можливим через відсутність достатньої кількості слідової інформації (Т. № 1 а.с. 110-120).

З копії посвідчення водія ОСОБА_3 НОМЕР_4 виданого ДАІ МВС УВС 21.12.1996 вбачається, що дане посвідчення видане на керування транспортними засобами категорії В (Т. № 1 а.с. 151).

З вимоги УІАП ГУНП в Чернівецькій області щодо ОСОБА_3 вбачається відсутність відомостей в ІАС УІАП ГУНП в Чернівецькій області (Т. № 1 а.с. 153).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.09.2024 року виданого комісією Розтоківського старостинського округу вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в задовільних умов, одружений, займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_19 2011 року народження та дочку студентку ОСОБА_20 № 1 а.с. 154).

З довідки Чернівецкого РУП ГУНП в Чернівецькій області № 12205 /123/39/04-2024 від 03.09.2024 вбачається, що відповідно до ІП «Адмінпрактика» ІКС «Інформаційний портал НПУ» ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався (Т. № 1 а.с. 155).

З характеристики № 317 від 03.09.2024 року виданої Розтоківсським старостинським округом Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 характеризується позитивно (Т. № 1 а.с. 157).

З довідки КНІІ «Путильська БЛ» за № 01-05/1410 від 10.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т. № 1 а.с. 159).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого лікарем КНП «Путильська БЛ» № 60 від 02.09.2024 року, у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено. (Т. № 1 а.с. 186).

З висновку експерта ДСУ Чернівецького ОБСМЕ № 1543 від 16.09.2024 при проведенні судово-токсикологічної експертизи крові вбачається, що при проведенні експертизи крові ОСОБА_3 етиловий спирт не виявлений (Т. № 1 а.с. 188).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 з малолітнім ОСОБА_14 із застосуванням безперервної відеозйомки вбачається, що останній спільно із неповнолітнім велосипедистом ОСОБА_7 02.09.224 рухався по вул. Головній в с. Мариничі, Вижницького району, Чернівецької області, а саме зі сторони смт. Путила в напрямку с. Розтоки повільно, при цьому інколи виїжджали на проїзну частину дороги і заїжджали назад, тобто моментами рухалися не прямолінійно, швидкість вказати не міг. Неповнолітній ОСОБА_14 рухався по узбіччю на відстані умовної лінії та на відстані 5.5 м. від коліс до осьової лінії, а неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 рухався дещо попереду нього на бічному інтервалі 2.2 м десь по краю проїзної частини дороги на відстані 3.3 м від умовної лінії та на відстані 3.3 м від заднього колеса та 3.8 м від переднього колеса до осьової лінії. В подальшому неповнолітній ОСОБА_14 вказав, що неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 почав змінювати напрямок руху вліво, після чого відбувся наїзд на нього. Замірами встановлено, що велосипед в місці наїзду находиться на відстані 1 м від переднього колеса, 1.7 м від заднього колеса до осьової лінії та на відстані 47.6 м від умовної лінії. Вказав місце звідки неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 почав змінювати напрямок руху при цьому з моменту зміни напрямку руху до місця наїзду неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 подолав відстань, що дорівнює 3.6 м.

За допомогою секундоміра, для визначення швидкості велосипедиста з трьох спроб було встановлено, що статист долає відстань 10 м за час: 1) 5.24; 2) - 4.78 та 3) - 4.93 секунди ( Т. № 1 а.с.217-222).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 з обвинуваченим ОСОБА_3 із застосуванням безперервної відеозйомки вбачається, що останній встановив свій автомобіль на проїзній частині дороги на правій смузі для руху зі сторони смт. Путила у напрямку с. Розтоки, Вижницького району, на відстані від правих коліс до осьової лінії 0.5 м і на відстані 45.2 м до умовної лінії. Перебуваючи в даному положенні водій ОСОБА_3 побачив двох велосипедистів, один з яких їхав по узбіччю, а інший на краю проїзної частини дороги, при цьому перебуваючи на відстані 1.7 м та 0 м відповідно до краю проїзної частини дороги та на відстані 15.9 м та 17.7 м до умовної лінії вказав, що той велосипедист, який рухався по краю проїзної частини дороги перебував дещо попереду ніж інший. В подальшому водій ОСОБА_13 вказав, що коли керований ним автомобіль перебував на відстані 25 м до умовної лінії в напрямку с. Розтоки, то велосипедист, який їхав дещо попереду, перебував на відстані 44.1 м. до умовної лінії, і в цей час коли велосипедист знаходився у вищевказаному положенні, то він почав змінювати напрямок руху вліво. Після чого ОСОБА_3 вказав на місце де відбувся наїзд - на відстані 0.9 м до осьової лінії та на відстані 49.9 м до умовної лінії. В момент наїзду автомобіль перебував своїми лівими колесами на зустрічній смузі для руху на відстані 0.5 м від заднього колеса та на відстані 0.8 м від переднього колеса до осьової лінії. Після чого в ході слідчого експерименту було встановлено, що велосипедист з моменту зміни напрямку руху до наїзду подолав відстань, що дорівнює 6.9 м. За допомогою секундоміра для визначення швидкості велосипедиста з трьох спроб було встановлено, що статист долає відстань 10 м за час: 1) - 1.91; 2) - 1.61 та 3) - 1.79 секунди. В подальшому ОСОБА_3 вказав, що до наїзду він застосовував гальмування керованого ним автомобіля, та після наїзду до повної зупинки проїхав відстань 6.9 м (Т.1, а.с. 240-252).

З висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ №СЕ-19/126-24/11291-ІТ від 08.11.2024 вбачається, що під час проведення інженерно-транспортної експертизи встановлено:

у дорожньо-транспортній ситуації що досліджувалась, водій автомобіля «Mercedes Benz CLS» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху;

у діях ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічним вимогам пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди;

у дорожньо-транспортній ситуації що досліджувалась, неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 повинен був керуватись вимогами пунктів 6.1 та 6.3 ПДР, а також на підставі вимог пункту 6.7 ПДР, необхідно було керуватись вимогами пунктів 11.14 та 10.1 ПДР;

У діях неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_7 вбачається невідповідність технічним вимогам пунктів 6.3, 11.14 та 10.1 ПДР, при цьому саме невідповідність вимог пункту 10.1 ПДР з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (Т. № 1 а.с. 261-265).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, які надані стороною обвинувачення, а отже в силу положень ст. 26 КПК України суд також не вбачає підстав визнавати докази недопустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім того, суд також уважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого, його стан здоров`я чи інші рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на порушення порядку проведення досудового розслідування, як і прийняття певних процесуальних рішень, а отже, у силу положень статей 22, 26 КПК України, суд також не вбачає підстав надавати оцінку цим документам.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є в цілому достовірними та достатні, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

При доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387) у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Отже, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та досліджені при судовому розгляді доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що 02.09.2024 приблизно о 15 год 40 хв водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz CLS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби по автодорозі Р-62 сполученням «Криворівня-Усть-Путила-Старі-Кути-Вижниця-Сторожинець-Чернівці» в межах населеного пункту с. Мариничі Вижницького району Чернівецької області по вул. Головній зі сторони смт. Путила в напрямку с. Розтоки, наближаючись до будинку № 105-А по вул. Головній в с. Мариничі, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити,в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з велосипедом марки «Маіnо» під керуванням малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку автомобіля та змінив напрямок руху уліво, урезультаті чого велосипедисту ОСОБА_7 спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів.

Ураховуючи наведене, на думку суду, було доведено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило малолітньому ОСОБА_7 смерть.

Підстави для зміни (уточнення) формулювання обвинувачення

Суд зауважує, що ОСОБА_3 було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із порушенням ним вимог пунктів 12.3, а також недотримання вимог пунктів 1.5 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху України

Між тим, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 12.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, тобто заподіянням малолітньому потерпілому смерті, повністю підтверджено дослідженими доказами, зокрема висновком експерта від 08.11.2024 № СЕ-19/126-24/11291-ІТ, який так само повністю відповідає встановленим судом обставинам.

А отже суд видалив посилання в сформованому обвинуваченні на порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху як такі, що не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, а отже і не охоплюються об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в цьому провадженні.

Також під час судового розгляду також встановлено, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з велосипедом марки «Маіnо» під керуванням малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку автомобіля. Однак у судовому засіданні встановлено, зокрема з показів обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , велосипедист ОСОБА_7 , рухаючись у попутньому напрямку, перед зіткнення змінив напрям руху уліво, урезультаті чого велосипедисту ОСОБА_7 спричинено смерть, що повністю відповідає встановленим судом обставинам, а також підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 02.09.2024, висновком експерта від № СЕ-19/126-24/10028-ІТ від 26.09.2024, який так само повністю відповідає встановленим судом обставинам щодо локалізації, розташування і характеру механічних пошкоджень та слідоутворень.

Таким чином уточнення формулювання обвинувачення у цій частині не являється збільшенням обвинувачення, а є конкретизацією дій та обставин, встановлених під час судового розгляду.

На дотриманні в рішенні цих складових зверталась увага ще у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005.

На думку суду, такі уточнення відповідають вимогам абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, бо в даному випадку - уточнення формулювання не є зміною висунутого обвинувачення, яким обмежений суд відповідно до частин 1, 3 ст. 337 КПК України чи виходом за його межі, оскільки під час змін формулювання не відбулось зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, і не встановлено нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 в справі № 428/6594/17.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість, вибачався перед потерпілою, повідомляв про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення та відшкодував завдану шкоду. Зокрема із моменту настання події пропонував допомогу сім`ї потерпілої, яка відмовлялася від будь якої допомоги, однак 23.01.2025 року від імені дружини ОСОБА_11 через ТОВ "НоваПей" здійснено платіжну операцію на переказ готівки на користь потерпілої ОСОБА_5 у сумі 399999,00 грн., що свідчить про щирість та дійсність намірів обвинуваченого з приводу жалю за вчинене ним діяння, яке призвело до невідвороних наслідків у виді смерті потерпілого, що також приймається судом, як щире бажання спокутувати свою вину. А відтак наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки) та відшкодування завданої шкоди, а отже є підставою для врахування таких дій як обставин, що пом`якшують покарання.

Також стороною захисту надано документи, серед яких Акт комісійного судово-медичного дослідження № 095, відповідно до заключення якого у ОСОБА_3 діагностовано захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ 2 ст., ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ІІ ФК, екстрасистолічна аритмія СН (серцева недостатність) ІІ ФК ІІІ; варикозна хвороба, визхідний тромбофлебіт підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, що потребує госпіталізації у хірургічний стаціонар за терміновими показами для подальшого хірургічного втручання. Наведені медичні документи свідчать про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

При цьому, судом не було встановлено, а стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували наявність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України. Його вид та суспільну небезпечність, що злочин стосується порушення правил безпеки дорожнього руху, які допущені з грубої необережності, що останній, виявивши небезпеку для руху, не вжив достатніх заходів для зменшення швидкості транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який, у свою чергу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок учинення злочину було завдано значну шкоду смерть малолітньому потерпілому, за відмови потерпілої від майнової шкоди, обвинуваченим здійснено таке відшкодування у добровільному порядку.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Крім того суд ураховує, що ОСОБА_3 являється особою пенсійного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, являється фізичною особою-підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, на його утриманні двох дітей - неповнолітній син та дочка студентка, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його стан здоров`я, а також бажання обвинуваченого виправити наслідки своїх дій, зокрема добровільне відшкодування заподіяної шкоди родині потерпілих.

Також суд ураховує думку потерпілої щодо відсутності будь яких претензій до обвинуваченого.Ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66, ст. 69-1 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому основного покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, на обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають покладенню обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Призначаючи покарання з наведених обставин, суд також ураховував висновки, які містяться в наданій суду за його запитом досудовій доповіді органу пробації. Зокрема орган пробації вважав можливим застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення або обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням. Вказаний вид покарання ґрунтується на тому, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, оскільки на думку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України слід звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Між тим, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, слід застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язку за першою вимогою з`являтись до суду, до набрання законної сили вироком.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 02.09.2024, а 05.09.2024 застосовано запобіжний заходу в виді тримання під вартою, який у подальшому судом було продовжено і діє наразі, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , починаючи з 02.09.2024 до 23.01.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження в виді арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05.09.2024 року після набуття вироком законної сили, а саме на велосипед марки «Маіno» чорно-голубого кольору, який належав ОСОБА_7 татранспортний засіб марки Mercedes-Benz CLS, реєстраційний номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 , у зв`язку з відсутністю підстав для конфіскації транспортного засобу - скасувати.

Процесуальні витрати понесені за проведення судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК, підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Питання речових доказів вирішити у порядку 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_3 з під варти в залі суду негайно, з покладенням обов`язку з`являтись до суду за першою вимогою до набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , починаючи з 02.09.2024 до 23.01.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи від 26.09.2024 року № СЕ-19/126-24/10027 ІТ у розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 75 коп; судової інженерно-транспортної експертизи від 26.09.2024 року № СЕ-19/126-24/10028 ІТ у розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 75 коп; судової автотехнічної експетизи від 08.11.2024 року № СЕ-19/126-24/11291 ІТ у розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн 60 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у сумі 7163 грн 10 коп.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05.09.2024 року після набуття вироком законної сили, а саме на транспортний засіб марки Mercedes-Benz CLS, реєстраційний номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 та велосипед марки «Маіno» чорно-голубого кольору, який належав ОСОБА_7 .

Речові докази: велосипед марки «Маіno» чорно-голубого кольору, який належав ОСОБА_7 , що зберігається на території спеціального майданчика ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілій ОСОБА_5

транспортний засіб марки Mercedes-Benz CLS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 , сірого кольору, який належить ОСОБА_18 , що зберігається на території спеціального майданчика ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області повернути власниці.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - спрямувати не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_21