запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/88/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2024 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2024 року за клопотанням старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 накладено арешт на майно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.1, ч.2 ст.307 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Свої вимоги мотивував необґрунтованістю підозри, що зумовлює неприпустимість обмеження підозрюваного в праві володіння арештованим майном.

Автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 на час подання слідчим клопотання та накладення слідчим суддею арешту на нього, ОСОБА_7 на праві власності вже не належав.

Заслухавши доповідь судді; власника майна ОСОБА_7 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 з позбавленням останнього та інших осіб права розпоряджатися зазначеним майном;

- 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 з позбавленням останнього та інших осіб права розпоряджатися зазначеним майном;

- автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 з позбавленням його власника та інших осіб права розпоряджатися зазначеним майном.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється в умисному незаконне придбанні, зберіганні наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, у невстановленої досудовим слідством особи, спосіб, час і місці, придбав три полімерні зіп-пакети з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 07.11.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу ТЦ «АМСТОР» по вул.Петра Сагайдачного, буд.20Б в м.Запоріжжі, отримавши готівкою грошову винагороду в сумі 900 гривень від ОСОБА_10 , шляхом передачі із рук в руки, збув останньому три полімерні зіп-пакети з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 15.11.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши готівкою грошову винагороду в сумі 900 гривень від ОСОБА_10 , шляхом передачі із рук в руки, збув останньому три полімерні зіп-пакети з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс.

25.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК злочинів.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення конфіскації майна слідчий просила накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий суддя, з посиланням на ч.1 ст.170 КПК задовольнив зазначене клопотання посилаючись на те, що у судовому засіданні доведено обґрунтованість поданого клопотання.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

У відповідності до ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч.2 ст.170 КПК передбачено, що арешт майна допускається крім іншого з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно ч.5 ст.170 КПК, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК кримінального правопорушення, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_7 , на праві спільної часткової власті належить 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 ; на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Обізнаність ОСОБА_7 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, може свідчити про те, що вищевказане майно може бути відчужене з метою унеможливлення його арешту та подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності обґрунтованої підозри у зв`язку з неправильною оцінкою слідчим суддею доказів, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

25 листопада 2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК злочинів.

Згідно ч.1 ст.276 КПК, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стандарт доказування "обґрунтована підозра" вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2024 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави у сумі 181680 гривень, яка була внесена. Зазначена ухвала слідчого судді оскаржена не була.

З цієї ухвали також убачається, що слідчим суддею перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі представника про те, що автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 на час накладення слідчим суддею арешту на нього, ОСОБА_7 на праві власності вже не належав, колегія суддів зауважує, що долучений представником договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу був укладений в електронній формі засобами Порталу Дія 03.12.2024 року о 22 год. 53 хв., тобто після постановлення ухвали про арешт майна. А тому колегія суддів зазначений договір до уваги не бере.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2024 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Справа № 335/12803/24