Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/179/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавловська -Камчатського Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України, -

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 20.02.2025.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресами: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України, -

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 20.02.2025.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У Кіровському районному суді м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000772, стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255 КК України; ОСОБА_13 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_14 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_15 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 23 грудня 2024 року суд за клопотанням прокурора в порядку ст. 331 КПК України продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на строк 60 днів, тобто до 20.02.2025.

Рішення суду обгрунтоване тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та здоров`я населення. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раніше неодноразово судимі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні злочинів після закінчення іспитового строку. Обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мають стійких соціальних зв`язків.

При цьому, докази у кримінальному провадженні не досліджувалися у повному обсязі, свідки не допитувалися.

Із врахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, оцінивши суворість можливого покарання обвинувачених, тяжкість висунутого обвинувачення, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до яких обвинувачені, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або заставу.

В обгруниування вимог посилається на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази його вини, в інкримінуємих кримінальних правопорушеннях.

Прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які він посилається у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну. Вказує, що має стійкі соціальні зв`язки. Матеріали справи не містять доказів його вини. Ризики, на які посилається прокур, не підтвердженні.

Проте, до початку апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву у якій відмовився від поданої апеляційної скарги.

Також, у заяві захисник-адвокат ОСОБА_16 вказала, що не заперечує проти відмови від апеляційної скарги ОСОБА_7 , інтереси якого вона представляє.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка не заперчувала проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року, заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла таких висновків.

До початку апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву у якій відмовився від поданої апеляційної скарги.

Також, захисник-адвокат ОСОБА_16 у своїй заяві вказала, що не заперечує проти відмови від апеляційної скарги обвинуваченим ОСОБА_7 , інтереси якого вона представляє.

Ухвалу суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , не оскаржено іншими особами, заперечення учасників судового провадження проти закриття провадження відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 403 КПК України, апеляційне провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 - підлягає закриттю, у зв`язку із відмовою останнього від апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що у Кіровському районному суді м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000772, стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255 КК України; ОСОБА_13 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України; ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_14 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України; ОСОБА_15 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 23 грудня 2024 року, суд за клопотанням прокурора в порядку ст. 331 КПК України продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на строк 60 днів, тобто до 20.02.2025.

Рішення суду обгрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та здоров`я населення. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий.

ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів після закінчення іспитового строку. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків.

При цьому, докази у кримінальному провадженні не досліджувалися у повному обсязі, свідки не допитувалися.

Із врахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, оцінивши суворість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість висунутого обвинувачення, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до яких обвинувачений, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість покарання, судом досліджено обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, зважено доводи клопотання прокурора та постановлено продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

З урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та те, що наразі свідки по справі судом, не допитані, є достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що обвинувачений у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можє переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні обґрунтовано встановлено, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і продовжують існувати.

Отже, встановлені раніше ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і його продовження не зменшилися і виправдовують такий запобіжний захід.

Задовольняучи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою.

Оцінивши зазначені ризики, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що прокурором не достатньо обґрунтовані та недоведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Так, запобіжні заходи застосовуються у тих випадках, коли особа ще не визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (діє принцип презумпції невинуватості коли особа є невинуватою).

При цьому, застосування запобіжного заходу не розцінюється як покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено до спливу продовженого строку, отже підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувапчений ОСОБА_6 - відсутні.

Твердження про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, є необгрунтованими, оскільки на даній стадії, не можуть оцінюватися докази в їх сукупності для встановлення наявності або відсутності в діях особи складу злочину та належність, допустимість доказів цього.

Обставини на які посилається апелянт, будуть встановлюватися і досліджуватися під час судового розгляду, в сукупності з усіма зібраними на досудовому слідстві доказами.

Будь-яких інших переконливих доводів, щодо незаконності рішення суду, в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року, щодо нього слід залишити без змін, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року - закрити, у зв`язку із відмовою обвинуваченого, від апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 403, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 20.02.2025 - залишити без змін.

Апеляційне провадження за апеляційною скаогою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2024 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 20.02.2025 закрити, у зв`язку із відмовою обвинуваченого від апеляційної скарги.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4