Провадження №1-кп/751/11/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001805 від 05.06.2024 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, українця, громадянина України, студента Чернігівського кооперативного фахового коледжу Чернігівської облспоживспілки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

потерпілий - ОСОБА_8 ,

психолог - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1 04.06.2024 р., близько 23 год. 47 хв., неповнолітній ОСОБА_3 , знаходячись неподалік будинку № 60 по вул. Івана Мазепи у м. Чернігові, в ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, завдав один удар правою кистю, що зібрана в кулак, в ліву частину обличчя ОСОБА_10 , чим, згідно висновку експерта № 31-849-2024, заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій навколо-очній ділянці, синця на слизовій лівій щоці, крововиливу в м`які тканини лівої навколо-очної ділянки з розповсюдженням в ліву щічну, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), в результаті чого ОСОБА_10 впав на асфальтну поверхню.

У подальшому, ОСОБА_3 завдав один удар правою взутою стопою (ділянка підйому стопи) в центральну ділянку обличчя ОСОБА_10 , який знаходився у горизонтальному положенні, лежачи на лівому боці, чим, згідно висновку експерта № 31-849-2024, заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на тлі садна на спинці носа; синця на нижній повіці правого ока; синця на слизовій правій щоці; крововиливу в м`які тканини обличчя в області носа з розповсюдженням на праву виличну ділянку; перелому кісток обличчя носових кісток, обох верхнє-щелепних кісток; вогнищевих крововиливів під павутинну оболонку головного мозку (субарахноїдальні крововиливи), вогнищевих крововиливів в товщу павутинної та м`якої оболонок головного мозку, надривів та розривів стінок окремих дрібних судин головного мозку, вогнищевої дімієлінізації (порушення компактності і структури мієлинових оболонок провідних шляхів головного мозку) дифузне аксональне ушкодження, які складають єдиний комплекс черепно-мозкової травми та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10

Помер ОСОБА_10 близько «00» год. «30» хв. 05.06.2024 р. біля буд. 125-А по вул. Олександра Довженка у м. Чернігів.

1.2 Вказаними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2.1 Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Вказав на достатність та допустимість доказів, які у своїй сукупності доводять обставини, викладені в обвинувальному акті.

Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Процесуальні витрати на залучення експертів, з огляду на відсутність у обвинуваченого доходу та майна, просив покласти на державу.

2.2 В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та надав показання про те, що близько 23 год. 30 хв. 04.06.2024 р. він разом зі свідком ОСОБА_11 вийшли з магазину АТБ по вул. Івана Мазепи у м. Чернігові та поспішали додому. Неподалік від входу в магазин, до них підійшов потерпілий та попросив в обвинуваченого кошти на особисті потреби. Через відмову в його проханні, потерпілий почав словесно ображати матір обвинуваченого, чим власне і спровокував конфлікт. Обвинувачений підтвердив, що будучи розлюченим, він спочатку завдав один удар рукою в обличчя потерпілого, чим спричинив його падіння на асфальтне покриття, а потім ще один удар ногою в область голови. Перебуваючи поблизу потерпілого, обвинувачений та свідок ОСОБА_11 очікували коли він опритомніє, при цьому жодної допомоги йому не надавали.

Через деякий час потерпілий самостійно підвівся та пішов у напрямку житлової забудови, а слідом за ним обвинувачений та свідок. Рухаючись в одному напрямку, обвинувачений та ОСОБА_11 зрівнялись з потерпілим. Свідок ОСОБА_11 пішов на випередження потерпілого, а обвинувачений залишився з ним на одному рівні. Відмовивши потерпілому в проханні надати цигарку, останній пішов до житлової забудови, а обвинувачений наздогнав свідка, який рухався попереду. Усвідомивши помилковість обраного ними маршруту додому, обвинувачений разом зі свідком, повертаючись назад у напрямку магазину, зустріли перехожого, який повідомив про чоловіка, який неподалік непорушно лежить на ґрунті.

Обвинувачений та свідок вирішили йому допомогти, а коли підійшли ближче то впізнали потерпілого з яким нещодавно виник конфлікт поблизу магазину. Оскільки потерпілий був у крові та важко дихав, обвинувачений усвідомив про його перебування в тяжкому стані та почав кричати про допомогу та необхідність виклику швидкої допомоги. Паралельно з цим він спільно зі свідком, маючи на меті запобігти захлиненню кров`ю потерпілого, перевернули його на бік. Через деякий час дівчата, які мешкали неподалік в одному з будинків, викликали швидку та, спустившись до них, теж надавали допомогу потерпілому. Пізніше на виклик приїхали працівники поліції та карета швидкої допомоги.

Обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію. Разом з тим, неодноразово наголошував, що конфліктна ситуація була спровокована саме потерпілим, і він не міг стерпіти словесної образи своєї матері.

З приводу поведінки обвинуваченого в середині магазину АТБ /до зустрічі з потерпілим/ пояснив, що він демонстрував свідку нанесення ударів в повітрі, з кінофільму, а відвідувача, якого він задів плечем при виході з магазину та обумовив падіння, не помітив. Обвинувачений заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, стверджуючи про вживання зі своїми друзями лише слабоалкогольного напою задовго до скоєння злочину.

Просив суд врахувати, що він щиро розкаюється в скоєному правопорушенні та обрати покарання із застосуванням положень ст.ст.69,75 КК України, зобов`язувався в подальшому не вчиняти подібних неправомірних дій.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

3.1 Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання про те, що він не був безпосереднім очевидцем спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який доводився йому сином, і йому невідомі обставини кримінального правопорушення.

Потерпілий охарактеризував свого сина ОСОБА_10 як емоційно стриманого та неконфліктного чоловіка, якому не була притаманна агресивна поведінка. Під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_8 підтвердив отримання від матері обвинуваченого 17 000 грн, як компенсацію спричиненої моральної та матеріальної шкоди, зазначивши про понесення знано більших фінансових витрат на поховання сина. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявляв, оскільки коштами не можливо компенсувати втрату рідної людини.

Потерпілий стверджував, що в обвинуваченого відсутнє щире каяття та визнання власної провини, оскільки останній продовжує звинувачувати в конфлікті саме його сина. Версію обвинуваченого про прохання сина надати йому кошти та подальші образи вважав неспроможною. Потерпілий неодноразово звертав увагу на сильне понівечення обличчя його сина внаслідок нанесених обвинуваченим ударів, наполягав на призначенні реального покарання у виді позбавлення волі.

3.2 Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що близько опівночі 04.06.2024 р. він та обвинувачений ОСОБА_3 , з яким за півтори-дві години до подій вживали слабоалкогольні напої, перебували неподалік магазину АТБ по вул. Івана Мазепи у м. Чернігові. Потерпілий ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, отримавши від обвинуваченого відмову у проханні надати кошти, почав нецензурно висловлюватись на адресу матері обвинуваченого. У зв`язку з чим, обвинувачений завдав потерпілому один удар рукою в обличчя, а після падіння останнього на бруківку один удар ногою йому в голову. При цьому, потерпілий не чинив обвинуваченому жодного опору та не проявляв стосовно нього агресії.

Коли потерпілий нерухомо лежав на бруківці, свідок з обвинуваченим стояли поблизу нього та спілкувались між собою, допомоги не надавали. Через деякий час потерпілий самостійно підвівся та пішов у напрямку вул. Музична, а свідок та обвинувачений пішли за ним. Зрівнявшись з потерпілим, свідок прискорився, натомість обвинувачений та потерпілий залишись у нього позаду та про щось спілкувались. За декілька хвилин його наздогнав обвинувачений. Вирішивши змінити маршрут додому, вони були вимушені повернутись дещо назад в сторону магазину. Рухаючись у зворотньому напрямку, до них підійшов перехожий та повідомив, що на землі непорушно лежить чоловік, підійшовши до якого, вони впізнали потерпілого з яким в обвинуваченого був конфлікт. Оскільки мобільний телефон був розряджений, вони почали просити сторонніх викликати швидку допомогу. Одночасно свідок разом з обвинуваченим перевернули потерпілого на бік, так як він хрипів та міг захлинутись кров`ю. Через деякий час до них на допомогу підійшло двоє дівчат, які проживали неподалік в одному з будинків. Попередньо саме вони викликали швидку допомогу та з обличчя потерпілого серветками витирали кров, допомагаючи в наданні йому невідкладної допомоги.

3.3 Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала показання про те, що близько опівночі 04.06.2024 р. вона, разом з ОСОБА_13 , перебували вдома за місцем свого проживання та почули на вулиці крики про допомогу. Поглянувши у вікно, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_3 та раніше не знайомого свідка ОСОБА_11 , які схилившись над чоловіком, що лежав на землі, кричали про необхідність йому підвестись та наносили ляпаси по обличчю, натомість останній лежав непорушно. На прохання хлопців вона викликала швидку медичну допомогу та разом з ОСОБА_13 спустились до них для надання невідкладної допомоги потерпілому. Свідок зазначила, що обвинувачений помітно нервував, кричав та перебував у досить збудженому стані, розповідав, що він разом зі свідком ОСОБА_11 повертались додому, випадково побачили потерпілого та вирішили йому допомогти. За її вказівкою обвинувачений та свідок ОСОБА_11 перевернули потерпілого на бік, щоб він не захлинувся. Останній мав досить закривавлене обличчя та одяг, у нього продовжувала йти кров з вуха та носа.

Після приїзду працівників поліції та карети швидкої медичної допомоги, вона разом з обвинуваченим, свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 піднялись до квартири помити руки, оскільки були забруднені кров`ю потерпілого. Через деякий час працівники карети швидкої медичної допомоги, які прибули на місце виклику, констатували смерть потерпілого, а вони поїхали з працівниками поліції для надання показань.

3.4 Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала аналогічні показання свідку ОСОБА_12 , зазначивши, що обвинувачений, який перебував в агресивному стані, та свідок ОСОБА_11 дійсно перебували поблизу потерпілого, однак самостійно вони будь-якої невідкладної медичної допомоги йому не надавали.

3.5 Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 його мати ОСОБА_6 , надала показання про те, що вона дізналась про вчинення злочину її сином лише від працівників поліції. Мати обвинуваченого запевнила, що останній забезпечений всім необхіднім для повноцінного життя та навчання, заявивши про наявність з її сторони виховного впливу та здатність посилити контроль за його поведінкою.

Відсутність сина в комендантську годину пояснила збігом обставин. ОСОБА_3 є старшою дитиною в родині та всіляко їй допомагає по господарству, беззаперечно виконуючи всі доручення. Часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілому пояснила відсутністю на даний час фінансової можливості для їх повної сплати.

3.6 Витягом з ЄРДР за №0001805 від 05.06.2024 р. підтверджується внесення слідчим ГУНП в Чернігівській області на підставі повідомлення зі служби «102» відомостей про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України /т.1 а.с.26-27/.

3.7 Протоколом огляду місця події від 05.06.2024 р. та фото-таблиць до нього підтверджується проведення огляду трупу ОСОБА_10 в автомобілі швидкої медичної допомоги.

За результатами його огляду було виявлено, зокрема, на обличчі та в ротовій порожнині речовину бурого кольору, а також рухливість кісток носа, верхньої щелепи. Окрім того, на асфальтобетонному покритті, неподалік автомобіля, виявлено сліди речовини бурого кольору /об.1/, а також серветку зі слідами речовини бурого кольору /об.2/, брудну серветку /об.4/ та фрагмент вати /об.3/ /т.1 а.с.55-61/.

3.8 Протоколом огляду місця події від 05.06.2024 р. та фото-таблиць до нього підтверджується проведення огляду ділянки місцевості, розташованої біля магазину ТОВ «АТБ» за адресою: вул. Івана Мазепи 60, м. Чернігів. В результаті огляду було виявлено на бетонному бордюрі сліди речовин бурого кольору із яких зроблено змиви /об.1/ /т.1 а.с.63-67/.

3.9 Протоколом огляду трупа від 05.06.2024 р. та ілюстративною таблицею до протоколу підтверджується проведення у відповідності до вимог ст.238 КПК України огляд трупа ОСОБА_10 /т.1 а.с.68-73/.

3.10 Протоколом огляду відеозапису від 05.06.2024 р. підтверджується проведення огляду відеозаписів з камер відеоспостережень ТОВ «АТБ», вилучених на підставі постанови слідчого /т.1. а.с.75/.

З дослідженого відеозапису за №2 вбачається як о 23 год. 41 хв. 04.06.2024 р. в приміщенні магазину обвинувачений ОСОБА_3 показує свідку ОСОБА_11 імітований удар рукою в повітря.

З відеозапису №5 встановлено, що о 23 год. 48 хв. 04.06.2024 р. обвинувачений ОСОБА_3 , біля виходу з приміщення магазину, штовхнув правим плечем чоловіка, який від отриманого удару впав на підлогу. Обвинувачений не зупинився, а разом зі свідком ОСОБА_11 вийшли з магазину.

Суд звертає увагу на те, що відображений час на відеозаписі №5 з камери відеоспостережень ТОВ «АТБ» є дещо некоректним, оскільки зафіксовані на ньому обставини відбувались не пізніше 23 год 46 хв. 04.06.2024 р.

Вказана незначна розбіжність в часі не обумовлює визнання цього доказу недопустимим, оскільки хронологію подій безпосередньо перед скоєнням злочину судом було відтворено з показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 .

Крім того, час зафіксований на інших відеозаписах дає суду можливість встановити часові рамки цього відтвореного відеозапису, які за своїм перебігом подій відбувалися між відтвореними відеозаписами №2 та №7, а тому у своїй сукупності окремі фрагменти відеозаписів та встановлений час дають суду повне уявлення щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо часу та місця вчинення злочину.

З відеозапису за №7 вбачається як о 23 год. 46 хв. 04.06.2024 р. обвинувачений ОСОБА_3 завдає один удар рукою в обличчя ОСОБА_10 від якого він падає на асфальтне покриття. В лежачому положенні потерпілий намагається підвести голову, однак обвинувачений завдає йому ще один удар правою ногою в голову. Лише через деякий час ОСОБА_10 зміг самостійно піднятись та залишити місце падіння, при цьому обвинувачений йому жодної допомоги не надавав, продовжуючи пасивно спостерігати за ним /т.1 а.с.77-79/.

З відеозапису за №8 вбачається як о 23 год. 54 хв. 04.06.2024 р. потерпілий ОСОБА_10 йде в протилежному напрямку від входу до магазину «АТБ», а слідом за ним, дещо позаду, йдуть обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_11

3.11 Згідно висновку експерта №304/24 іцг від 01.08.2024 р. кров трупа ОСОБА_10 належить до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0.

3.12 Згідно висновку експерта №035/24-іцг кров обвинуваченого ОСОБА_3 належить до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0.

3.13 Згідно висновку судово-медичної експертизи №545 від 21.08.2024 р. трупа ОСОБА_10 було виявлено наступні тілесні ушкодження /т.1 а.с.81-87/:

а) закрита черепно-лицева травма: синці та забита рана з осадненням носа, крововиливи у слизову щік, масивні зливні крововиливи у м`які тканини обличчя, крововиливи у слизову оболонку носових ходів, переломи кісток обличчя. Комплекс утворився від дії тупого предмета за механізмом удару та тертя, по давності утворення міг утворитися не більше ніж за три години до моменту настання смерті, має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та знаходиться у не прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті;

б) три садна лівої верхньої кінцівки утворились від дії тупого предмета за механізмом удару та тертя, незадовго до настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не знаходиться у не прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті.

Виявлені тілесні ушкодження утворились не менше ніж від шести травмуючих дій, зокрема, в ділянку голови не менше трьох травмуючих дій. Зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень, в момент нанесення ударів в ділянку голови потерпілий був повернутий передньою поверхнею тіла до травмуючого предмету.

Смерть ОСОБА_10 могла настати в проміжок часу з 00 год. 00 хв. до 02 год. 00 хв. 05.06.2024 р. від механічної асфіксії внаслідок аспірації кров`ю, що є наслідком тяжкої черепно-лицевої травми на тлі алкогольного сп`яніння. Черепно-лицева травма утворилась не менше ніж від трьох травмуючих дій.

Потерпілий під час отримання тілесних ушкоджень відчував фізичний біль, тілесних ушкоджень, котрі могли б свідчити про самозахист, не виявлено. При умові надання своєчасної невідкладної допомоги, прогноз щодо життя потерпілого був би благоприємнішим. Комплекс тілесних ушкоджень (черепно-лицева травма) не міг утворитись внаслідок падіння потерпілого на площині. При судово-токсикологічній експертизі крові, сечі від трупа ОСОБА_10 виявлений етанол, що стосовно живої людини може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

3.14 Згідно висновку судово-медичної експертизи №304/24-іцг від 01.08.2024 р. кров трупа ОСОБА_10 належить до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

3.15 Згідно висновку судово-медичної експертизи №305/24-іцг від 12.07.2024 р. кров обвинуваченого ОСОБА_3 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0.

3.16 Згідно висновку судово-гістологічної експертизи №1104 від 21.08.2024 р. внутрішніх органів ОСОБА_10 виявлено: елементи крові в респіраторних відділах легень (бронхи, альвеоли), ділянки гострої емфіземи; крововиливи в м`які тканини з ділянки перелому кісток обличчя справа та зліва без реактивних змін; периваскулярний кардіосклероз та набряк мозку /т.1 а.с.88-89/.

3.17 Згідно висновку судово-медичної комісійної експертизи №31-849-2024 від 04.12.2024 р., проведеної за матеріалами кримінального провадження, смерть ОСОБА_10 настала в період з 00 год. 20 хв до 00 год. 30 хв. від механічної асфіксії внаслідок аспірації кров`ю, що є наслідком тяжкої черепно-лицевої травми на тлі алкогольного сп`яніння.

Тілесні ушкодження на лівій половині обличчя ОСОБА_10 (синець в лівій навколо-очній ділянці; синець на слизовій лівій щоці; крововилив в м`які тканини лівої навколо-очної ділянки з розповсюдженням в ліву щічну) утворились внаслідок «першого» удару ОСОБА_3 (правою кистю, що зібрана в кулак) та мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Черепно-мозкова травма (комплекс тілесних ушкоджень: забійні рани на тлі садна на спинці носа; синця на нижній повіці правого ока; синця на слизовій правій щоці; крововилив у м`які тканини обличчя в області носа з розповсюдженням на праву виличну ділянку; перелом кісток обличчя носових кісток, обох верхнє-щелепних кісток; вогнищевих крововиливів під павутинну оболонку головного мозку (субарахноїдальні крововиливи), вогнищевих крововиливів в товщу павутинної та м`якої оболонок головного мозку, надриви та розриви стінок окремих дрібних судин головного мозку, дифузне аксональне ушкодження), яка утворилась у ОСОБА_10 внаслідок «другого» удару ОСОБА_3 (правою взутою стопою) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Між заподіяною черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, і навіть за умови надання йому своєчасної медичної допомоги прогноз для життя останнього був би несприятливим.

Комплекс тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_10 , з урахуванням такої складової комплексу черепно-мозкової травми як дифузне аксональне ушкодження, спростовують можливість їх утворення внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту (як з попереднім наданням тілу прискорення, так і без такого) з подальшим ударом об площину, виступаючі предмети.

Потрапляння крові у дихальні шляхи ОСОБА_10 внаслідок перелому кісток обличчя, який супроводжувався кровотечою (безпосередня причина смерті), «випередило» звичайний перебіг такої складової черепно-мозкової травми як дифузне аксональне ушкодження.

У разі прийняття тілом ОСОБА_10 іншого положення, яке б не призвело до можливості потрапляння крові у дихальні шляхи, звичайний перебіг дифузного аксонального ушкодження (враховуючи ушкодження в стовбурових відділах головного мозку) призвів би до настання смерті ОСОБА_10 .

Згідно акту судово-медичного дослідження №42/24 гістологічних препаратів від трупа ОСОБА_10 виявлено, зокрема, виражений набряк-набухання речовини головного мозку.

3.18 Згідно висновку судово-медичної експертизи №308/24-іцг від 02.08.2024 р. змивів зі слідами світло-бурого кольору на марлевому тампоні /об.1/, вилучених з тротуару під час проведення огляду місця події, виявлено кров людини. Походження цієї крові за рахунок трупа ОСОБА_10 не виключається. Походження виявлених слідів крові за рахунок обвинуваченого не виключається в разі, якщо на момент скоєння злочину у нього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечою.

При судово-медичній експертизі слідів бурого кольору на серветці /об.2/ знайдена кров людина, однак її походження за рахунок трупа ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 виключається. При судово-медичній експертизі слідів на фрагменті вати та брудної серветки /об.3,4/ крові не виявлено /т.1 а.с.126/.

3.19 Згідно висновку судово-медичної експертизи №307/24-іцг від 02.08.2024 р., в змивах речовини бурого кольору, вилучених з тротуару під час проведення огляду місця події поблизу магазину «АТБ», виявлено кров людини /об.1/, яка могла утворитись в т.ч. і за рахунок трупа ОСОБА_10 .

Домішки крові обвинуваченого ОСОБА_3 в цих змивах не виключаються в разі наявності в нього пошкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечою /а.с.134/.

3.20 Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2024 р. та переглянутого в судовому засіданні флеш-носія із його відеозаписом, свідок ОСОБА_11 розповів як близько опівночі 04.06.2024 р. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ», наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому. Від завданого удару останній впав на асфальтне покриття. В той момент коли потерпілий намагався піднятися, обвинувачений наніс йому один удар ногою в обличчя. Конфлікт між ними був обумовлений нецензурною лайкою потерпілого на адресу обвинуваченого.

Через деякий час потерпілий самостійно підвівся та пішов у протилежному напрямку від входу до магазину «АТБ», а слідом за ним пішли обвинувачений ОСОБА_3 та свідок. Рухаючись поміж багатоквартирних будинків, вони зрівнялись з потерпілим. Свідок пришвидшив рух, натомість обвинувачений залишався йти на рівні з потерпілим. Деякий час останні не перебували в полі зору свідка, оскільки він йшов попереду них. Зупинившись, свідок покликав обвинуваченого до себе та вони почали спілкуватись між собою. Перехожий повідомив, що неподалік лежить чоловік без свідомості і вони, повернувшись до потерпілого, намагались надати йому допомогу.

Відповідні обставини ОСОБА_11 підтвердив і в судовому засіданні. Жодних зауважень чи доповнень з приводу проведеної слідчої дії учасники не заявляли /т.1 а.с.136-139/.

3.21 Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.07.2024 р. та переглянутого в судовому засіданні флеш-носія із його відеозаписом, обвинувачений ОСОБА_3 , в присутності захисника, підтвердив нанесення 04.06.2024 р. в обличчя потерпілого ОСОБА_10 одного удару рукою та ногою. Через деякий час, виявивши потерпілого на землі, намагався надавати йому першу допомогу та просив сторонніх осіб викликати карету швидкої допомоги.

Відповідні обставини ОСОБА_3 підтвердив і в судовому засіданні. За результатами ознайомлення з протоколом зауважень на проведення слідчої дії сторона захисту не заявляла /т.1 а.с.153/.

3.22 Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №324/335 від 23.07.2024 р., ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_3 за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення, ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено.

Рівень інтелектуального розвитку ОСОБА_3 на низькому рівні інтелектуальної норми даної вікової групи. Низькій рівень інтелектуального розвитку, вікова не сформованість морально-етичної і вольової сфер регуляції поводження в цілому могли вплинути на мотивацію поведінки обвинуваченого, але не в такій мірі, щоб позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Виявлені психологічні особливості ОСОБА_3 знаходяться в рамках нормативного емоційно-вольового та особистісного реагування, яке забезпечує йому самостійно приймати рішення, виявляти достатній рівень активності, можливість планувати свої дії та упорядковувати міжособистісні взаємовідносини в соціумі.

Обвинувачений ОСОБА_3 не перебував у стані сильного душевного хвилювання, а будь-які словесні образи незнайомої людини повністю виключають такий стан. Такого емоційного стану який би міг суттєво вплинути на поведінку обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину на момент проведення експертизи не виявлено.

3.23 Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: актовий запис про народження №814, довідки про відсутність судимостей, а також непритягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, не перебування на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, наявність формально позитивної характеристики за місцем навчання, наявність зареєстрованого місця проживання, не перебування на обліку Управління у справах дітей Чернігівської міської ради, дані з досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації - ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, а виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

3.24 Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи слідчих, прокурорів та захисника.

3.25 Докази та документи надані стороною захисту та досліджені в судовому засіданні: договір про надання ОСОБА_3 платної освітньої послуги Чернігівським кооперативним фаховим коледжем Чернігівської облспоживспілки; свідоцтво про народження ОСОБА_14 (брата обвинуваченого); характеристику з навчального закладу; розписки потерпілого про отримання грошових коштів.

ІV. Оцінка Суду.

4.1 Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення надано докази, які були досліджені в судовому засіданні /див. пункти 3.1.-3.35/.

В свою чергу, обвинувачений в присутності захисника підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, не оспорював належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе ухвалення обвинувального вироку у справі.

4.2 В судовому засіданні встановлено та стороною захисту не оспорюється, що близько опівночі 04.06.2024 р. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину «АТБ», під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 , умисно та цілеспрямовано завдав йому один удар рукою в обличчя.

Від отриманого удару потерпілий впав на асфальтне покриття та намагався підвестись, однак в той момент, коли потерпілий ще перебував у положенні лежачи, обвинувачений, з розмаху завдав йому наступний один удар, але уже ногою в обличчя, чим заподіяв тяжке тілесне ушкодження, яке знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

4.3 Вирішуючи питання щодо надання юридичної оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з того, що останній діяв з невизначеним (непрямим) умислом, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень і свідомо допускав їх настання.

Тобто, спочатку завдаючи удару кулаком у життєво важливий орган потерпілого, ОСОБА_3 повинен був усвідомлювати можливість спричинення потерпілому тілесного ушкодження. Оскільки завдання удару в ділянку життєво важливого органу людини, яким є голова, з прикладанням значної сили рукою, яка стиснута в кулак, саме собою здатне спричинити тілесне ушкодження.

В свою чергу ОСОБА_3 завдав ОСОБА_10 двох акцентованих ударів у ділянку голови, а заподіяння останньому повторного удару в ділянку голови зі значною силою, зокрема ногою, та в момент, коли потерпілий перебував у лежачому положенні, вказує на те, що він діяв із непрямим та невизначеним умислом, спрямованим на завдання потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, і свідомо допускав їх настання, а тому його дії повинні кваліфікуватися за наслідками. Результатом дій ОСОБА_3 було отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.

Показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 в частині завдання ударів потерпілому поблизу магазину «АТБ» є логічними та узгоджуються як із показаннями свідка ОСОБА_11 , так і відомостями, викладеними у протоколах та зафіксованих на відеозаписах проведення за їх участі слідчих експериментів, відеозаписами з камер відеоспостережень ТОВ «АТБ», а також висновками експертів, які стороною захисту не оспорюються та є процесуальними джерелами доказів.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно висновку судово-медичної комісійної експертизи від 04.12.2024 р, смерть ОСОБА_10 настала в період з 00 год. 20 хв до 00 год. 30 хв., та відповідає часу смерті, констатованого лікарем швидкої допомоги, а черепно-мозкова травма, яка утворилась у ОСОБА_10 внаслідок «другого» удару ОСОБА_3 ногою в обличчя має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого була спричинена в проміжку часу між 23 год. 46 хв. та 23 год. 54 хв 04.06.2024 р.

Суд підкреслює, що після завдання обвинуваченим ОСОБА_3 ударів в обличчя потерпілому ОСОБА_10 , останній, самостійно підвівся та пішов у напрямку вул. Музична, а свідок та обвинувачений пішли за ним, про що безпосередньо вказав у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 та що співвідноситься з відеозаписом №8 з камер відеоспостережень ТОВ «АТБ», з якого встановлено як о 23 год. 54 хв. 04.06.2024 р. потерпілий ОСОБА_10 самостійно піднімається та йде в протилежному напрямку від входу до магазину «АТБ», а слідом за ним, дещо позаду, йдуть обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_11 .

Через деякий час, свідок зрівнявшись з потерпілим, прискорився, натомість обвинувачений та потерпілий залишись у нього позаду та про щось спілкувались. За декілька хвилин обвинувачений наздогнав свідка ОСОБА_11 та вони вимушено повернулись дещо назад в сторону магазину. Рухаючись у зворотньому напрямку, до них підійшов перехожий та повідомив, що на землі непорушно лежить чоловік. Такі показання свідка ОСОБА_11 відповідають і показанням самого обвинуваченого.

Відтак, враховуючи встановлений час нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому тілесних ушкоджень, встановлений комісійною експертизою час смерті потерпілого ОСОБА_10 , яка також була констатована лікарем швидкої допомоги, а також пересування потерпілого у просторі під фактичним контролем свідка ОСОБА_11 та обвинуваченого, практично за відсутності інших людей (комендантська година), окрім перехожого, який повідомив про непорушного чоловіка, за встановленого комплексу черепно-мозкової травми, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , а також відсутність потерпілого незначний час поза полем зору обвинуваченого та свідка, не ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_3 , оскільки локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого, співвідносяться з ударами завданими ОСОБА_3 , що при комплексному аналізі доказів, на переконання суду виключає можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10 за інших обставин та за участі інших осіб, а відтак, приходить до однозначного висновку, що саме протиправні дії ОСОБА_3 мають прямий причинний зв`язок із отриманими потерпілим тяжкими тілесними ушкодженнями від яких останній помер.

Ряд тілесних ушкоджень, установлених за результатами висновку судово-медичної експертизи №545 від 21.08.2024 р., виявлених у потерпілого, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті, а також час їх нанесення, не ставлять під сумнів правильність висновку суду, з огляду на сукупність, досліджених, як прямих, так і не прямих доказів, а навпаки, посилюють такі висновки з огляду на їх локалізацію обличчя потерпілого, а також на розрізнення цих тілесних ушкоджень за наслідками травмуючи дій, що було встановлено судово-медичною комісійною експертизою №31-849-2024 від 04.12.2024 р.

Оцінивши обставини події, у тому числі докази, які свідчать про спосіб вчинення злочину, причини виникнення конфлікту, його тривалість, характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, суд вважає, що в даному випадку кваліфікація дій обвинуваченого має бути здійснена з огляду на ті наслідки, які фактично були заподіяні потерпілому, а тому кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України.

4.4 Враховуючи, що весь комплекс тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого не міг утворитись (як з попереднім наданням тілу прискорення, так і без такого) внаслідок падіння з висоти власного зросту, а з огляду на механізм їх нанесення, характер та локалізації, на думку суду є беззаперечним свідченням саме умислу на завдання обвинуваченим сильних та акцентованих ударів потерпілому.

4.5 Що стосується смерті потерпілого ОСОБА_10 , то в її настанні присутня лише необережна форма вини обвинуваченого, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але в силу свого інтелектуального розвитку, та маючи навички боксу, повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Неодноразові доводи обвинуваченого про перебування в розлюченому стані через поведінку потерпілого та, як наслідок, і нанесення останньому необдуманих ударів є непереконливими, оскільки згідно висновків судово-психіатричної експертизи №324/335 його емоційність суттєво не впливала на поведінку в конкретній ситуації. Більше того, словесні образи незнайомої людини повністю виключають стан його сильного душевного хвилювання.

Вказаний висновок суду підтверджується поведінкою обвинуваченого в магазині АТБ, незадовго до нанесення потерпілому ударів, де він задів плечем при виході одного з відвідувачів, тим самим збивши його з ніг.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_3 демонстрував свою фізичну перевагу над пересічними громадянами абсолютно вибірково, не відшуковуючи при цьому будь-яких приводів чи підстав.

4.6 Щодо показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були отримані під час судового засідання, суд зазначає, що вони не є ключовими доказами вини обвинуваченого, оскільки вказують лише на суб`єктивне ставлення останнього до наслідків своїх дій, які для нього були вочевидь не очікувані.

Аргументи сторони захисту про наявність підстав для визнання обставини надання обвинуваченим потерпілому домедичної допомоги такою, що пом`якшує його відповідальність, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Судом встановлено, що обвинувачений після нанесення ударів потерпілому, з прикладанням саме значної сили, оскільки за висновком комісійної експертизи має місце перелом кісток обличчя носових кісток, обох верхнє-щелепних кісток, незважаючи на перебування ОСОБА_10 на асфальті в лежачому положенні, та виявлену кровотечу з його обличчя, лише пасивно спостерігав за ним та будь-якої допомоги останньому не надавав.

Надання обвинуваченим ОСОБА_3 допомоги нерухомому потерпілому, вже під час виявлення його на прибудинковій території, за показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зводилось лише до закликів невизначеного кола осіб викликати швидку допомогу, а в подальшому, перейшло до виконання вказівок вказаних свідків, що проявилося в перевертанні потерпілого на бік аби той не захлинувся кров`ю.

Натомість, крики обвинуваченого, про що вказала свідок ОСОБА_12 , про необхідність потерпілому підвестись та нанесення йому ляпасів по обличчю не вказують про комплекс заходів щодо надання першої невідкладної допомоги, а лише свідчать про усвідомлення обвинуваченим наслідків своїх протиправних дій, які в даному випадку були похідними від нанесених потерпілому тілесних ушкоджень.

4.5 За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_10 , знайшло своє підтвердження, а відтак дії обвинуваченого кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.

V. Призначення покарання.

5.1 Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

5.1.1 Активне сприяння розкриттю злочину проявилось у тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Прокурор підтвердив активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового слідства, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв повному та швидкому судовому розгляду.

Дані про вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджуються актовим записом про народження №814 від 10.04.2008 р /а.с.155/.

5.1.2 Зазначення слідчим «щирого каяття» в обвинувальному акті не означає, що суд автоматично зобов`язаний визнати цю обставину такою, що пом`якшує покарання. Суд повинен самостійно оцінити наявність і характер щирого каяття, беручи до уваги ряд факторів, зокрема, показання обвинуваченого в судовому засіданні в співставленні зі змістом пред`явленого обвинувачення, і дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність цієї обставини.

В конкретному випадку суд не вбачає підстав для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , щире каяття, оскільки за усталеною правозастосовною практикою щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї протиправної поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи виправити наслідки вчиненого злочину та готовності нести кару. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Натомість, в судовому засіданні обвинувачений, надаючи показання, послідовно вказував, що саме потерпілий, ображаючи словесно матір, ініціював конфлікт, чим зумовив його сильне душевне хвилювання та роздратування.

В конкретному випадку суд вважає, що ОСОБА_3 , з огляду на суворість відповідальності, жалкує лише з приводу смерті потерпілого. Однак, у нього відсутня критика до своїх дій, а та обставина, що він, виявивши через деякий час потерпілого в непорушному стані, кликав на допомогу, не є проявом каяття та усвідомлення власної провини у скоєнні злочину.

Суд підкреслює, що не може бути щирого каяття обвинуваченого, за умови виправдання ним своїх дій, одночасно ставляючи їх в залежність від поведінки потерпілого в негативному контексті.

Висловлене обвинуваченим ОСОБА_3 у суді каяття, з огляду на неодноразові застереження захисника в ході розгляду справи про необхідність підтвердження щирого каяття, а також нагадування законного представника про доцільність вибачення перед потерпілим безпосередньо в судовому засіданні, на думку суду є удаваним та спрямованим виключно на уникнення від покарання.

5.1.3 Виходячи зі змісту п.2 ч.1 ст.66 КК України добровільне відшкодування має бути реальним та в повному обсязі, натомість з показань потерпілого встановлено лише часткове відшкодування обвинуваченим завданих збитків в розмірі 17 000 грн.

Враховуючи вище викладене, факт часткового добровільного відшкодування обвинуваченим завданого збитку судом буде враховано лише як обставину, що позитивно характеризує особу винуватого (ст.65 КК України).

Підстав для визнання або ж врахування інших обставин такими, що пом`якшують покарання, з огляду на конкретні обставини справи, суд не вбачає, як і не були такі вказані стороною захисту чи обвинувачення.

5.2 Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, прокурором в обвинувальному акті не зазначено.

Судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Незважаючи на встановлення в ході судового розгляду обставини вживання ОСОБА_3 незадовгого до вчинення кримінального правопорушення алкогольних напоїв, суд позбавлений можливості вийти за межі пред`явленого обвинувачення і самостійно її віднести до обставин, які обтяжують покарання. Наведене узгоджується із правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.08.2021 (справа № 215/2274/18).

Таким чином, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом при визначенні покарання враховуватись не будуть.

5.3 Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67,103 КК України враховує:

5.3.1 - ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином;

5.3.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб та малозначний мотив скоєння злочину, суспільно-небезпечні наслідки, поведінку обвинуваченого після скоєного злочину, часткове добровільне відшкодування потерпілому шкоди);

5.3.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту, стан здоров`я та загального розвитку, склад сім`ї, умови його життя та виховання, матеріально-побутові умови, відсутність негативного впливу дорослих, низький інтелектуальний розвиток, ставлення матері до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, моральні принципи в родині, ставлення до навчання та поведінку неповнолітнього в навчальному закладі, поведінку в побуті, ставлення до вчиненого діяння.

5.3.4 - позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання;

5.3.5 - наявність двох обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

5.3.6 - не перебування обвинуваченого в момент скоєння злочину на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра;

5.3.7 - досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого;

5.3.8 - позицію прокурора, який наполягав на призначення покарання у виді реального позбавлення волі на строк 5 років, з застосуванням ст.69 КК України, думку обвинуваченого і захисника, які вважали за можливе призначення покарання з застосуванням ст.ст.104,75 КК України.

5.4 За змістом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а враховуючи, що обвинувачений є неповнолітнім, додатковою метою такого покарання є його виховання та соціальна реабілітація.

Беручи до уваги фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину, а саме - активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, з урахуванням особи винного, суд, маючи за мету його виховання та соціальної реабілітації, запобігання вчинення нових злочинів, виховання дотримання та поваги до закону, вважає за необхідне обрати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України, з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

5.5 Суд, аналізуючи контраргументи сторони захисту з приводу можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, враховує загально-соціальні дані обвинуваченого (в т.ч. психо-емоційний стан), який займався боксом та володів навичками нанесення ударів, в сукупності з фактичними обставинами вчиненого ним злочину, зокрема, в нічний час та в громадському місці, цілеспрямований, активний пошук конфліктних ситуацій з пересічними громадянами та прояв своєї фізичної переваги над ними, що підтверджується записом з камер відеоспостережень ТОВ «АТБ», нанесення умисних, підступних та акцентованих ударів рукою та ногою в життєво-важливий орган потерпілому, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та, як наслідок, не чинив та не мав можливості чинити будь-який опір; відсутність співчуття до потерпілого, який внаслідок завданого йому удару рукою впав на асфальтне покриття та нанесення чергового удару ногою в обличчя з метою перешкодити потерпілому підвестись свідчать про нерозвиненість адекватних ціннісних орієнтацій, низькій рівень розвитку вольової саморегуляції та самоконтролю власної поведінки.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що незважаючи на запровадження в місті комендантської години та заборону громадянам перебувати поза межами власних помешкань без спеціальних перепусток, обвинувачений усвідомлено ігнорував встановлені обмеження та перебував на значній віддаленості від місця фактичного проживання, що свідчить як про правовий нігілізм, так і про відсутність належного контролю та виховання обвинуваченого зі сторони його матері.

5.6 Суд також враховує, що на даний час спостерігається вкрай загрозлива тенденція популяризації насилля та зростання скоєння неповнолітніми тяжких, насильницьких злочинів, більшість з яких обумовлена виключно бажанням самоствердитесь за рахунок потерпілого, який в силу віку, стану або ж фізичних можливостей нездатний припинити протиправні діяння.

5.7 Враховуючи конкретні обставини справи, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із чим, доводи сторони захисту про можливість застосування положень ст.75 КК України є безпідставними.

В протилежному випадку, в разі призначення обвинуваченому покарання з застосуванням процедури звільнення з іспитовим строком, матиме місце лише утвердження в його свідомості зневаги до оточуючих та в будь-якому випадку не сприятиме соціальній реабілітації.

5.8 Суд вважає, що молодий вік обвинуваченого та раптове виникнення конфліктних взаємовідносин з потерпілим ОСОБА_10 , не може бути виправданням протиправних дій ОСОБА_3 , оскільки посягання останнього на здоров`я - одне з найцінніших благ людини, і в кінцевому результаті призвело до непоправних безповоротних наслідків - свавільного позбавлення життя іншої особи.

5.9 Доводи сторони захисту про необхідність визнання пом`якшуючою покарання обставиною - відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_8 шкоди у розміру 17 000 грн. - суд вважає необґрунтованими, з підстав неспіврозмірності сплачених коштів потерпілому, навіть за відсутності претензій з його боку як морального, так і матеріального характеру, оскільки вказаним грошовим виразом фактично нівелюється цінність людського життя.

5.10 Висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації щодо можливого виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, які мають для суду рекомендаційний характер, з огляду на встановлені в судовому засіданні конкретні обставини справи, а також характеризуючі дані обвинуваченого, не враховуються судом при призначенні покарання.

5.11 Намагання обвинуваченим надати допомогу потерпілому ОСОБА_10 вже під час його перебування на території житлового масиву, тобто лише через деякий час від моменту нанесення ним ударів, свідчить лише про відсутність умислу на заподіяння йому смерті, що власне і характеризує об`єктивну сторону ч.2 ст.121 КК України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що обвинувачений, після умисного нанесення ударів в обличчя потерпілому поблизу магазину «АТБ», саме внаслідок яких останній і впав на асфальт, перебуваючи поруч, жодної допомоги не надавав, тим самим демонструючи свою перевагу та відсутність жалю за скоєне.

5.12 Відтак, за досліджених характеризуючих особу даних та фактичних обставин справи, зокрема, агресивність та жорстокість дій обвинуваченого, незворотність наслідків кримінального правопорушення у виді смерті ОСОБА_10 , позицію потерпілого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах ізоляції його від суспільства.

Суд вважає, що саме покарання у вигляді реального його відбування буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань, необхідним та достатнім для вихованню та соціальної реабілітації обвинуваченого, а також попередження вчинення нових злочинів не тільки обвинуваченим, а й іншими особами.

Врахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України і призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст.75 КК України, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на чому наполягає сторона захисту, є неприпустимим.

В протилежному випадку, у разі застосування до обвинуваченого інституту звільнення з випробуванням, суд вважає, що таке покарання не сприятиме його виправленню, а натомість сприятиме посиленню самоствердженню зневаги до елементарних правил моральності, бажанню протиставляти себе іншим громадянам, використовуючи нікчемний привід.

5.13 Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, та сукупність інших обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та реального відбування ним покарання.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1 Рішення щодо речових доказів, з урахуванням позиції власників майна, необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України /т.1 а.с.195-201/.

6.2 Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

6.3 Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тобто, законодавець чітко ставить вимогу перед судом у разі постановлення обвинувального вироку про необхідність стягнення з винної особи усіх документально підтверджених витрат на проведення експертиз у рамках кримінального провадження.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", судові витрати у справах неповнолітніх можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 є студентом, відсутність відомостей про наявність в нього доходів або ж майна, яких було б достатньо для відшкодування процесуальних витрат, суд вважає за необхідне процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 86 973 грн. 00 коп. стягнути з його законного представника матері ОСОБА_6 /див. постанова ВС справа № 438/578/18 від 07.02.2023 р./.

6.4 На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк період перебування під домашнім арештом з 10.06.2024 р. по 22.11.2024 р. розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

6.5 Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період з 10.06.2024 р. по 22.11.2024 р. з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь держави за проведення експертиз у розмірі 86 973 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, що зберігається в камері зберігання речових доказів ГУНП в Чернігівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1