Справа № 359/7256/23
Провадження № 1-кп/359/185/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження № 0001237, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023 року, що надійшов до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 345 КК України, за наступних обставин.

Так, 23.05.2023 року, приблизно о 01 год. 40 хв. інспектор взводу № 2 роти № 3 БПП у м. Борисполі УПП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 та т.в.о. командира взводу № 2 роти № 3 БПП у м. Борисполі УПП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , які були одягнені в однострій працівників поліції, на службовому автомобілі «TOYOTA COROLLA», н.з. НОМЕР_2 в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_4», здійснювали патрулювання в м. Бориспіль Київської області.

Проїжджаючи на службовому автомобілі повз будинок № 4 по вулиці Головатого в місті Бориспіль Київської області, де на виїзді з прибудинкової території було виявлено автомобіль марки «RENAUL MEGANE», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в бік виїзду. Працівники поліції в порядку ст. 31, 32 ЗУ «Про Національну поліції» вирішили здійснити перевірку документів, адже останній порушував комендантську годину.

В подальшому в ході спілкування з ОСОБА_5 , працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_7 висловили законну вимогу останньому, щодо зупинки автомобіля, під керуванням якого він знаходився, а також надання документів, щодо посвідчення особи, але ОСОБА_5 ігноруючи законні вимоги поліцейських, продовжив рухатися на автомобілі в зворотній бік, а саме заїжджаючи назад на прибудинкову території вказаного вище будинку.

Працівники поліції в це час рухалися за автомобілем, неодноразово повторюючи водієві вимогу про зупинку автомобіля, після того, як ОСОБА_5 , вчинив всі дії які вважав за потрібне для паркування автомобіля на якому він рухався, він заглушивши двигун, вийшов з автомобіля. В цей час поруч з ним знаходився ОСОБА_7 , який продовжуючи висловлювати законні вимоги до ОСОБА_5 , щодо надання документів для посвідчення особи, але останній ігноруючи вимоги поліцейського, відштовхнув його від себе та здійснив спробу втекти від ОСОБА_7 . Але останній зупинивши ОСОБА_5 , повторно висловив вимогу, щодо надання йому документів, в разі чого він буде змушений його затримати, в порядку ст. 45 ЗУ «Про Національну поліції», а саме застосувати до нього спеціальний засіб, кайданки.

Знову ігноруючи законні вимоги працівників поліції, із використанням нецензурної лайки, провокуючи останніх до конфлікту, при цьому висловлюючи словесні погрози, щодо застосування до працівників поліції фізичної сили, ОСОБА_5 здійснив спробу вирватися та втекти від працівників поліції, в ході чого маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, наніс один удар, кулаком правої руки по переніссю інспектору взводу № 2 роти № 3 БПП у м. Борисполі УПП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 70д від 16.06.2023 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив дії, що виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину не визнав. Пояснив, що 23.05.2023 року приблизно 01 год. 30 хв він разом зі своєю дружиною сиділи в автомобілі по вул. Головатого, автомобіль був не в заведеному стані, під час розмови з дружиною до них під`їхав автомобіль поліції та підійшли працівники поліції, інспектор ОСОБА_7 запитав що вони тут роблять у комендантську годину та попросив пред`явити документи. Також ОСОБА_7 зауважив та попросив ОСОБА_5 відігнати автомобіль, оскільки він наїхав на бордюр правим переднім колесом. Він рушив на автомобілі для того, що б його переставити. Вийшовши з автомобіля ОСОБА_5 привітав ОСОБА_7 та хотів підійти до ОСОБА_9 так як його візуально знав, в цей час ОСОБА_7 штовхнув його руками в груди та почав заламувати руки, поклав на капот автомобілю. Коли ОСОБА_7 був за його спиною то останній вдарив його головою в потилицю. ОСОБА_5 просив пояснити поліцейських за що його затримують та пояснив що його дружина надасть всі необхідні документи. Його декілька разів заламували на капоті автомобілю, били головою, тоді він вирвався та почав рухатись в бік будинку, однак його наздогнав інспектор ОСОБА_9 та повалив на землю, вподальшому надів кайданки та повідомив що його затримують. Дружина ОСОБА_8 почала голосно кричати та просила відпустити його, пояснити що сталося. Після чого ОСОБА_7 вдарив її два рази в живіт та повалив на підлогу на що, ОСОБА_5 почав виражатись нецензурною лайкою в бік працівників поліції. Особисто він не наносив ОСОБА_7 ударів в обличчя. ОСОБА_5 вважає що працівники діяли грубо та з перевищенням своїх повноважень, здійснили напад на його сім`ю та нанесли йому та дружині тілесні ушкодження. Згодом ОСОБА_5 дізнався що на нього було складено протокол за ч.1 ст. 130 та ст. 126 КУпАП.

Потерпілий, ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що 23 травня 2023 разом з поліцейським ОСОБА_10 , заступили на добове чергування в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_5», з зоною обслуговування м. Бориспіль та Бориспільський район Київської області. Приблизно об 01 год. 40 хв. проїжджаючи на службовому автомобілі по вулиці Головатого в місті Бориспіль Київської області, здійснюючи перевірок та порядок на вулицях, в комендантську годину, побачили з одного з поворотів по вказаній вище вулиці автомобіль, вони виявили, що з нього виїжджає транспортний засіб, тож в подальшому вирішили відповідно до ст. 31, 32 ЗУ «Про Національну поліцію» здійснити перевірку особи, заїхали в поворот, але транспортний засіб а також особа яка перебувала, за кермом, побачивши їх почав здавати назад в бік двору. Після того, як т/з наїхав переднім правим колесом на бордюр, вони з колегою ОСОБА_7 вирішили також зупинитися та вийти до водія, адже в цей час він зупинився. Вже підходивши до т/з, водій відчинив вікно, я представився водію, та запропонував надати власні документи, але останній йому відмовив, я надав водію зауваження що він наїхав одним колесом на бордюр та поросив відігнати автомобіль, водій ОСОБА_5 заднім ходом перепаркував автомобіль. Я висунув вимогу водієві зупинити т/з та заглушити двигун в ньому. При цьому постійно промовляв, що він нікуди не їде. Після того, як водій вже здав назад та зупинився поруч із сміттєвими баками, при цьому заглушив двигун, з т/з марки «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_3 , вийшла особа чоловічої статі, на вигляд 60 років, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (розширені зіниці, мова нечітка та нерозбірлива, хитка хода та різкий запах алкоголю з порожнини рота), окрім цього з т/з вийшла особа жіночої статті, яка була пасажиром, на вигляд 40 років, яка також мала ознаки алкогольного сп`яніння. В той час, як мій напарник знаходився поруч із пасажиркою, перевіряв її документи, я знаходився поруч із водієм, між т/з та сміттєвими баками, водій після того як вийшов з т/з, намагався мене обійти та почав відштовхувати, але я його зупинив, спочатку словесно, але зрозумівши, що він не виконує вимогу, притримуючи автоматичну зброю, правою рукою, а ліву руку виставив поперед себе, як вимогу зупинитися, але водій незважаючи на всі мої вимоги відштовхнув мене та здійснив спробу втекти, з метою уникнути відповідальності. Я одразу після того, як водій відштовхнув мене, до нас підійшов напарник ОСОБА_9 та також висловлювати вимогу, зупинитися та надати його документи для перевірки, але останній знову проігнорував вимогу та знову здійснив спробу втекти, після цього нами було прийнято рішення затримати особу для припинення правопорушення, а також для складання відповідних документів. Але останній після того як ми взяли його по під руки, він почав висловлюватися нецензурною лайкою та при цьому погрожувати нанести мені тілесні ушкодження. Після чого вдарив мене кулаком правої руки в обличчя, а саме в ніс, і почав тікати з місця вчинення правопорушення. ОСОБА_9 після того як мене вдарили, повідомив водієві/правопорушнику, що його затримано та почав його наздоганяти. Я ж в цей час після того, як оговтався від удару, одразу ж побіг за ними, і в подальшому водія було затримано та одягнуто кайданки, згідно ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію». Про дану подію було повідомлено, вище керівництво БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП, Бориспільський РУП ГУНП в Київській області, викликано СОГ, а також швидку медичну допомогу. В подальшому було встановлено, що вказаними вище особами, являється подружжя, а саме водієм являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а жінка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Горлівка Донецької області, наразі являються переселенцями та мешкають за адресою: АДРЕСА_2

Свідок, ОСОБА_9 , суду пояснив, що 23 травня 2023 разом з поліцейським ОСОБА_7 , заступили на добове чергування в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_5», з зоною обслуговування м. Бориспіль та Бориспільський район Київської області. Приблизно об 01 год. 40 хв. проїжджаючи на службовому автомобілі по вулиці Головатого в місті Бориспіль Київської області, здійснюючи перевірок та порядок на вулицях, в комендантську годину, але з одного з поворотів по вказаній вище вулиці, вони виявили, що з нього виїжджає транспортний засіб, тож в подальшому вирішили відповідно до ст. 31, 32 ЗУ «Про Національну поліцію» здійснити перевірку особи, заїхали в поворот цим самим перекривши дорогу вказаному автомобілю. Вже підходивши до т/з, водій відчинив вікно, ОСОБА_7 представився йому, та запропонував надати власні документи, але останній йому відмовив та почав знову рухатися заднім ходом. ОСОБА_7 висунув вимогу водієві зупинити т/з та заглушити двигун в ньому, але водій не зупинявся, на вимоги не реагував та продовжував рухатися назад. При цьому постійно промовляв, що він нікуди не їде. Після того, як водій вже здав назад та зупинився поруч із сміттєвими баками, при цьому заглушив двигун, з т/з марки «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_3 , вийшла особа чоловічої статі, на вигляд 60 років, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, окрім цього з т/з вийшла особа жіночої статті, яка була пасажиром, на вигляд 40 років, яка також мала ознаки алкогольного сп`яніння. В той час, як його напарник ОСОБА_7 знаходився поруч із водієм, та намагався з ним спілкуватися. Він ж в цей час перевіряв документи пасажирки. Побачивши як водій, почав агресивно себе поводити, він вирішив втрутитися в їхнє спілкування та допомогти колезі. Одразу підійшовши до них, водій в цей час відштовхнув ОСОБА_7 від себе, а я почав висловлювати вимогу, зупинитися та надати документи для перевірки, але останній знову проігнорував вимогу та здійснив спробу втекти, після цього нами було прийнято рішення затримати особу для припинення правопорушення, а також для складання відповідних документів. Але водій після того, як ми взяли його по під руки, почав висловлюватися нецензурною лайкою та при цьому погрожувати нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме сказав «Щас рило наб`ю, ти сучок!». Після чого вдарив ОСОБА_7 кулаком правої руки в обличчя, а саме в ніс, і почав тікати з місця вчинення правопорушення. Я ж після того як ОСОБА_7 вдарили, повідомив правопорушнику, що його затримано та почав його наздоганяти. ОСОБА_7 одразу ж побіг за нами і в подальшому водія було затримано та одягнуто кайданки, згідно ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію». Про дану подію було повідомлено, вище керівництво БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП, Бориспільський РУП ГУ НП в Київській області, викликано СОГ, а також швидку медичну допомогу. В подальшому було встановлено, що вказаними вище особами, являється подружжя, а саме водієм являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а жінка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Горлівка Донецької області, наразі являються переселенцями та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того на ОСОБА_5 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП. Вказана подія фіксувалась на боді камери інспекторів та була безперервною.

Свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні пояснила, що вона вважає себе та свого чоловіка потерпілими. Зауважила що, працівники поліції перевищили свої повноваження та їх побили. Щодо події яка відбулася 23.05.2023 року о 01 год. 30 хв. то вони сиділи в автомобілі з її чоловіком та планували свої подальші дії так як були на святкуванні у своїх друзів, їхню машини яка була припаркова, їм перегородив дорогу ОСОБА_7 та попросив документи та відігнати автомобіль який начебто був припаркований на бордюрі, після того як її чоловік перепаркував автомобіль, після чого вийшовши її чоловік похлопав по плечу ОСОБА_7 та на що останній наніс її чоловіку два удари в груди та почав заламувати руки та вдарив по затилку голови, що аж чути було хруст кісток. Вона почала кричати та знімати все на камеру телефону. Коли вона попитала за що їх затримують то поліцейський повідомив що, її чоловік ОСОБА_11 був не пристебнутий. ЇЇ чоловік намагався вирватись та втекти після чого ОСОБА_12 наздогнали повалили на асфальт та наділи кайданки. Вона намагалась допомогти чоловіку але ОСОБА_7 , наніс їй два удари в живіт та повалив на землю. ОСОБА_7 завдавав її чоловіку ударів головою в затилок. Також зауважила що її чоловіка бив ОСОБА_7 , ногами, руками та в затилок голови. Просила притягнути поліцейських до кримінальної відповідальності.

Судом також було досліджено наступні докази:

- витяг з ЄРДР від 23.05.2023 про вчинене кримінальне правопорушення відносно працівника правоохоронного органу;

- рапорт від 23.05.2023 р. поліцейського взводу 2 роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ст. сержанта поліції ОСОБА_7 про те, що 23.05.2023 р. приблизно о 01год. 40 хв. перебуваючи в екіпажі «ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_13 )за адресою: м. Бориспіль по вул. Головатого,3, було помічено автомобіль Рено Меган д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в АДРЕСА_3 , останній під час перевірки документів почав здавати заднім ходом та в подальшому вийшов з автомобіля та почав погрожувати та штовхатись, після чого наніс мені тілесні ушкодження в область обличчя(носу). Вказаного громадянина було затримано та застосовано спецзасіб кайданки, згідно ст. 45 п.3 п.п. 1а)б), було викликано слідчу оперативну групу Бориспільського РУП ГУ НП та швидку медичну допомогу;

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення(або таке що, готується від 23.05.2023 заявником якого є ОСОБА_7 ;

- довідка від 23.05.2023 видана лікарем ОСОБА_14 про те що 23.05.2023 року до травмпункту КНП «БЛІЛ» за медичною допомогою звертався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз «перелом носу»;

- заключення від 23.05.2023 року лабораторно-діагностичного відділення (Рентгенологічне обстеження) відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено кістково-травматичних змін не виявлено(черепа), в області носової кістки відмічається лінія перелому без зміщення.

- довідка травматолога від 23.05.2023 відповідно до якої було встановлено припухлість в області носу;

- довідка ЛОР лікаря від 23.05.2023 відповідно до якої попередній діагноз: перелом кіток носу без зміщення. Поверхнева травма носу, садно. Носова кровотеча та рекомендацією лікування;

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 р. з додатком до нього за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 надав показання з приводу події яка відбулася 23.05.2023 в дворі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , відповів на всі задані слідчим запитання, який проводив дану слідчу дію та показав на місці неї обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме як гр. ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження;

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 р. з додатком до нього за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_9 надав показання з приводу події яка відбулася 23.05.2023 в дворі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , відповів на всі задані слідчим запитання, який проводив дану слідчу дію та показав на місці неї обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме як гр. ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

- направлення від 23.07.2023 про проведення дослідження з метою встановлення ступеню тяжкості та характеру завданих тілесних ушкоджень;

- висновок експертного обстеження №63 від 23.05.2023р. виданий лікарем судово-медичних експертиз - ОСОБА_15 відповідно до якого у ОСОБА_7 при обстежені та вивчення медичної документації виявлено ушкодження : синець в області перенісся, перелом кісток носу. Описані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, мождиво в час та за обставин, вказаних самим освідуваним, оцінюються в сукупності і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитись при падінні з висоти зросту об тверду поверхню;

- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 08.06.2023;

- висновок судово-медичного експерта № 70д від 23.05.2023р. виданий лікарем судово-медичних експертиз - ОСОБА_15 відповідно до якого у ОСОБА_7 при обстежені та вивчення медичної документації виявлено ушкодження: синець в області перенісся, перелом кісток носу. Описані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо в час та за обставин, вказаних самим освідуваним, оцінюються в сукупності і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день. Описані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин вказаних під час слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 08.06.2023 та за обставин вказаних під час слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 08.06.2023;

- медична картка амбулаторного хворого №102842 на ім`я ОСОБА_7 ;

- копія журналу реєстрацією прийому хворих відповідно до якого ОСОБА_7 23.05.2023 звернувся до КНП «БЛІЛ» до травмпункту;

- протокол огляду документів від 25.05.2023, а саме проведено огляд двох дисків DVD-R 4,7 гб. 120 мін, марки «Media» (білого кольору), отриманий на запит слідчого з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

- постанова від 25.05.2023 про визнання документом речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження;

- копія наказу № 503о/с від 01.05.2023 р. ДПП УПП в Київській області про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_7 інспектором взводу №2 роти №3 БПП в місті Бориспіль;

- характеристика ст. дільничного офіцера поліції Бориспільського РУП в Київській області капітана поліції ОСОБА_16 про те що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по місцю проживання характеризується посередньо сторони, громадський порядок не порушує;

- копія постанови від 04.07.2023 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- довідка з КНП «БЛІЛ» нарколога/психолога відповідно до яких гр. ОСОБА_5 на обліку не перебуває;

- довідка КНП «БЛІЛ» від 23.05.2023 про те що гр. ОСОБА_5 звертався до травмпункту з забоями обох промінево-зап`ясткових суглобів та правого гомілкового-ступеневого суглобу;

- екстрене повідомлення від 23.05.2023 про звернення потерпілого ОСОБА_7 , з посиланням на нещасний випадок;

- постанова ст. слідчого капітана поліції ОСОБА_17 від 24.06.2023 про закриття кримінального провадження №00012137 від 23.05.2023 на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України;

- постанова прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 26.06.2023 про скасування постанови ст. слідчого капітана поліції ОСОБА_17 від 24.06.2023 про закриття кримінального провадження №00012137 від 23.05.2023 на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України, тощо.

Крім того, судом досліджено подані стороною захисту відеозаписи події з місця,що зроблені за допомогою мобільного телефону свідка ОСОБА_8 , та отриманих відео записів з матеріалів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_5 та Батальйону патрульної поліції у місті Бориспіль.

При цьому проведено їх вивчення на відповідність та ідентичність, що ставилось стороною захисту під сумнів.

Також, за клопотанням захисника, судом витребувано та досліджено інформацію з Національної служби здоров`я України відносно ОСОБА_7 щодо вчинення записів електронної системи охорони здоров`я щодо останнього.

З цього приводу в судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 зауважив що при вирішенні питання по суті пред`явленого обвинувачення звертає увагу суду на той факт, що наявність самого обвинувального акту не може бути основою для визнання особи винною у вчинені будь-якого злочину та притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом» - рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, чого у даному кримінальному провадженні не досягнуто.

Обставинами, які підлягають доказуванню стороною обвинувачення (ст. 92 КПК України) згідно ст. 91 КПК України є у т.ч. подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), а також винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета.

На думку захисту, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні затверджений 24 липня 2023 року не конкретний за змістом, в обвинувальному акті не викладена об`єктивна сторона злочину. Про невідповідність обвинувального акту вимогам передбачених в ст. 291 КПК України, а саме: відсутні дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , час, місце та інші обставини його вчинення. Не зрозуміло, виходячи із яких фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті було викладено, що буцімто ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кулаком наніс один удар кулаком правої руки по переніссю «потерпілого». Не вірний, не повний, завуальований виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті вплинув на невірну та не обґрунтовану кваліфікацію злочину.

Враховуючи викладене, сторона захисту вважала і вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст.291 КПК України не містив і не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважав встановленими, тому при проведенні досудового розслідування має місце порушення вимог норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики.

Звертає увагу на той факт, що обвинувачення базується лише на показаннях двох заінтересованих свідків покази яких знаходяться в суперечності відносно відеозапису подій від 23.05.2023 року, як єдиного об`єктивного доказу.

Підзахисний ОСОБА_5 , як на стадії досудового розслідування та і на стадії судового розгляду кримінального провадження вину у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України не визнавав і не визнає.

При спілкуванні з водієм та пасажиркою поліцейські діяли не узгоджено в порушення до вимог Закону України « Про національну поліцію України», де згідно ст. 1 цього закону - Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Події відбувалися з порушенням вищезазначених правових норм, - поліцейський ОСОБА_18 вимагав від водія наявності посвідчення водія свідоцтва на транспортний засіб, а поліцейський ОСОБА_9 в противагу вимогам колеги змушував підзахисного завести двигун автомобіля та зрушити з місця транспортний засіб при надуманих обставинах, що, буцімто, мало місце наїзд автомобіля на бордюру. В подальшому при паркуванні автомобіля та спілкуванні з поліцейськими виник конфлікт з причин неузгодженості вимог поліцейських та не визначеності їх відносно алгоритму поведінки передбаченого статтею 35 Закону України «Про національну поліцію України». При зупинці йому не було зазначено про наявність порушення для подальшого спілкування та встановлення особи. Тому, на його думку, хлопки по плечу ОСОБА_7 , вчинені ОСОБА_5 , та надання йому можливості поспілкуватись з ОСОБА_9 - це не привід для застосування до нього поліцейськими фізичної сили, що в подальшому привело до загострення конфлікту з явними допущеними порушеннями які закінчилися тілесними ушкодженнями по відношенню до нього та його дружини, а не ОСОБА_7 .

Сторона захисту акцентує увагу суду, що покази підзахисного і в цій частині заслуговують уваги. Неправомірні дії з боку поліцейських мали місце і вони були скоєні їхньою невизначеністю, не зрозумілістю, не значним стажем роботи в статусі поліцейського з боку ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та відсутності професіональної етики та нерозуміння ними своїх обов`язків. Доказами такої поведінки працівників поліції слугують накази Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, а саме: наказ №457 о/с від 21.04.2023 про переведення ОСОБА_9 інспектором взводу №1 роти №4 Батальйону патрульної поліції міста Борисполя та наказ №503 о/с від 01.05.2023 року про призначення лейтенанта ОСОБА_7 , інспектором взводу №2 роти №3 Батальйону патрульної поліції.

Зазначає, що органом досудового розслідування не встановлено час та місце, а також наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 у вигляді перелому кісток носу, зважаючи на відсутність достовірних доказів цьому.

Сторона обвинувачення надала суду медичні документи, а саме: рентгенологічне обстеження в КНП «ББЛІЛ» від 23.05.2023 року, довідка від 23.05.2023 року №684, за підписом лікаря ОСОБА_14 із зазначеним діагнозом: «Перелом кісток носу», запис травматолога від 23.05.2023 року із зазначенням часу 4 години 30 хвилин ранку, з посиланням на рентгенограму, записаний діагноз: перелом кісток носу із знаком питання, запис лікаря ЛОР від 23.05.2023 року із записом діагнозу: перелом кісток носу без зміщення, поверхнева травма носу, садно, носова кровотеча.

Також висновок експертного обстеження №69, який є незаконним і не обґрунтованим та проводився згідно направлення на проведення дослідження з метою тільки встановлення ступені тяжкості та характеру завданих тілесних ушкоджень від 23.04.2023 року. Експерт використав два медичні документи: довідку КНП «ББЛІЛ» від 23.05.2023 року та довідку про огляд лікаря ЛОР із зазначеним діагнозом без наявності рентгенограми, висновок експерта №70д від 08.06.2023 року, згідно постанови про призначення судово-медичної експертизи від 08.06.2023 року, а тому, на думку захисту, така експертиза проведена в порушення до вимог Закону України «Про експертизу».

Згідно зазначеної постанови про призначення СМЕ, органом досудового розслідування до медичної установи було направлено: копію протоколу допиту ОСОБА_7 , копію протоколу слідчого експерименту з додатками проведених з участю ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , копія постанови. Будь-які медичні документи слідчим в постанові про СМЕ не зазначались.

Згідно висновку експерта №70д від 16.06.2023 року, експерт в дослідницькій частині посилається на висновок свого ж експертного дослідження №69 від 23.05.2023 року відносно ОСОБА_7 , згідно якого експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за недостовірність висновків.

У висновку експертизи №70д, експерт зазначає інформацію з висновків експертного обстеження №69 від 23.05.2023 року. Тобто при дослідженні у експерта були відсутні медичні документи в тому числі рентгенограма, тому переписаний діагноз у вигляді виявлених ушкоджень, а саме: синець в області перенісся, перелом кісток носу, - на думку захисту, є не об`єктивним та не обґрунтованим, зробленим за відсутності на те достатньої медичної документації.

Крім того слід зазначити, що при винесені постанови про призначення СМЕ від 08.06.2023 року органом досудового розслідування невірно зазначені обставини подій, які мали місце від 23.05.2023 року, і які в подальшому були перенесені експертом до своїх висновків. Так, в постанові слідчим зазначено, що ОСОБА_19 під час перевірки документів вийшов з т/з та наніс йому тілесні ушкодження , а саме один удар в обличчя , а саме носу.

Експерт в п.2 зазначених висновків фіксує, що тілесні ушкодження могли утворитися за обставин досліджених під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_20 від 08.06.2023 року. Слід зазначити, що протокол про проведення слідчого експерименту від 08.06. 2023 року за участі свідка ОСОБА_9 наявний диск який не відкривається, слід вважати не належним та недопустимим доказом.

Відповідно до протокол про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 з відеозапису наданого до нього ОСОБА_7 надав покази слідчому, які не відповідають дійсності та знаходяться в протиріччі з відеозаписом з б/к - 471144; Б/К-475303. З вищенаведених обставин висновок експерта за №-70д від 16.06.2023 року є неналежним, не обґрунтованим та не допустимим доказом.

Більше того, орган досудового розслідування не ставив у своїй постанові перед експертом інших питань, які на думку сторони захисту при наявності відео записів з Б/К повинні були поставлені і вирішені для зняття усіх сумнівів відносно об`єктивного досудового розслідування та правильності викладених обставин відносно подій від 23.05.2023 року зазначених в обвинувальному акті.

Орган досудового розслідування при розгляді кримінального провадження не аналізував характер вини підзахисного у вигляді крайньої необхідності, наявності чи відсутності необережності, або необхідної оборони.

Експерт у своїх висновках за №-70д не надав відповіді на поставлене слідчим питання №-4, зазначеного в постанові від 08.06.2023 року, в частині: «Чи мав місце інший механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_7 .

Тому сторона захисту притримуючись принципів законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та інших принципів передбачених в ст.7 КПК України доводить, що органом досудового розслідування не встановлений механізм отримання тілесних ушкоджень, як зазначено в медичних документах: у вигляді перелому кісток носу.

Крім того звертає увагу суду, що ОСОБА_7 звернувся до травмпункту КНП «ББЛІЛ» 23.05.2023 року. Йому було зроблено рентгенологічне обстеження кісток лицьового черепу. В зв`язку з виявленою підозрою на перелом кісток носу ОСОБА_7 було рекомендовано провести контрольне рентгенологічне дослідження через 5-7 днів на яке він не з`явився. Рентген знімок ОСОБА_7 не робився так як його не замовляли та не оплачували. Тобто знімок є у комп`ютері. В медичній інформаційній системі (МІС) «Доктор Елекс» не вся інформація підлягає роздруківці. В якості додатку зазначено та надано суду рентгенологічного обстеження від 23.05.2023 року ОСОБА_7 , цей медичний документ КНП «ББЛІЛ» у вигляді рентгенологічного обстеження від 23.05.2023 року ОСОБА_7 , де зазначено лікарем ОСОБА_21 , що на рентгенограмі кісток лицьового черепу у 2 проекціях виявлено: не можна виключити перелом кісток носа. Рекомендовано провести контрольне рентген дослідження через 5-7 днів.

На знімку зазначені незрозумілі цифри, відсутнє прізвище ім`я та по батькові та інші дані які б свідчили про ідентифікацію черепа або голови ОСОБА_18 . Крім того зазначений знімок з пояснень ОСОБА_18 був виготовлений 16 жовтня 2023 року тобто за п`ять місяців після подій від 23.05.2023 року.

ОСОБА_7 на питання сторони захисту дав чітку відповідь, що при проходженні служби в Бориспільському РУП ГУ НП в Київській області він займається силовими контактними видами спорту, що не виключає отримання тілесних ушкоджень після 23.05.2023 року.

Тому захисник просив визнати не допустимим доказом медичний документ КНП «ББЛІЛ» у вигляді рентгенологічного обстеження від 23.05.2023 року ОСОБА_7 .

Відсутність рентгенограми з самого початку звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу від 23.05.2023 року привело до фіксації лікарями не існуючого діагнозу у вигляді перелому кісток носу.

В якості доказів по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального провадження передбаченого ч.2 ст.345 КК України орган досудового розслідування надав суду два DVD диска 4,7 ГБ 120 мін., марки «MEDIA», (з відео записами з нагрудних камер поліцейських №- 475303;471144).

Крім того, захист звертає увагу на той факт, що відео записів з боді камери не можна встановити чи був прямий умисел нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме удару по обличчю в частині носу чи це була просто штовханина.

Захист вважає що викладені слідчим обставини подій від 23.05.2023 року, має місце перекручення інформації в протоколі огляду документів яка була перенесена в обвинувальний акт затвердженого 24 липня 2023 року старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Більше того, на відео файлі за №-475303 від 23.05.2023 року, відсутня інформація про нанесення підзахисним правим кулаком в обличчя ОСОБА_7 .

Тому сторона захисту просить звернути увагу на інформацію з б/к за 471144; Б/К-475303 із зазначенням режиму часу з 01:48:07 до 01:55:00 з метою встановлення наявності чи відсутності нанесення удару кулаком та можливості встановлення учасниками кримінального провадження механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 при обставинах зазначених на відео записах .

Слід зазначити із вище наведеного, що в момент конфлікту в режимі часу з 01:50:00 до 01:52:39 відбувалася активна поведінка поліцейських із застосуванням сили до сім`ї ОСОБА_5, при обставинах, що не давали їм підстави для такого через мірного їх застосування.

Наявність чи відсутність документів на т/з чи відсутність посвідчення водія - це не привід застосування сили та застосування кайданків. Крім того сім`я ОСОБА_22 і їхній т/з не перебували в офіційному розшуку, їхній т/з не перебував у русі та мав ідентифікаційні знаки.

Органом досудового розслідування версії іншого механізму отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень крім нанесення удару в лице рукою - не розглядалися при тих обставинах, що підзахисний вину свою категорично не визнавав і не визнає.

Усі протиріччя, які виникли під час досудового розслідування в частині наявності чи відсутності тілесних ушкоджень, можливої самооборони, самозахисту, необхідної оборони і т.п. не розглядалися.

Наявна на відеозаписах з б/к поліцейських інформація, яка була у розпорядженні органу досудового розслідування про загинання та заламування рук за спину не досліджувалась згідно до вимог чинного законодавства України.

Про ймовірне нанесення удару кулаком в обличчя слідчий зафіксував з пояснень двох поліцейських без врахування інформації зазначеної на відео записах та інших доказах, які спростовували нанесення удару кулаком в обличчя, що суперечить основним принципам і засадам закріплених в нормах КПК України.

Органом досудового розслідування не дана правова оцінка та не вирішувалося питання про наявні недоліки в частині отриманих слідчим відео записів з б/к поліцейських відносно відсутності, переривання відео запису у важливих моментах.

Склад злочину визначався органом досудового розслідування без урахування об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що слугувало винесенню незаконного обвинувального акту.

Не зрозуміло з яких підстав активні дії підзахисного при звільненні від застосування працівниками поліції надмірної сили, а саме викручування рук , заламування рук, нанесення ударів головою ОСОБА_7 в потилицю підзахисного стали визначатися органом досудового розслідування як прямий умисел скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Відносно наявності чи відсутності матеріальної шкоди, слід звернути увагу на обвинувальний акт згідно якого зазначено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди ОСОБА_7 не завдано.

Звертає увагу суду, що в обвинувальному акті, окрім іншого, мав би зазначатися розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (п.7 ч.2 ст.291, п.3 ч. 1 ст.91 КПК України).

Розмір шкоди має бути встановлений та доведений незалежно від наявності цивільного позову. Звертаю увагу, що обов`язок доведення стосується не тільки майнової шкоди, але й можливої фізичної та моральної.

У даному випадку в обвинувальному акті про розмір шкоди нічого не зазначено і це означає недоліки досудового розслідування і такий обвинувальний акт мав бути повернутий прокурору для усунення недоліків за ініціативи суду. Але цього не було зроблено і на момент постановлення вироку в обвинувальному акті відсутні відомості про розмір шкоди, вважаю, що суд не може вийти за межі обвинувачення ( а тим більше з погіршенням положення обвинуваченого) і самостійно установити і зазначити цей розмір шкоди у вироку.

Без встановлення та доведення розміру шкоди слідчим (прокурором) суд не може зробити висновок щодо законного та справедливого покарання. Призначення покарання вироком суду, вважав істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та підставою для скасування вироку.

Частиною 1 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На переконання сторони захисту пред`явлення цивільного позову до суду означає: по-перше, що в обвинувальному акті з цього приводу нічого не зазначено і суд, діючи в межах обвинувального акту, не може розглянути цей цивільний позов та задовольнити його; по-друге, це означає, що досудове слідство не виконало своїх обов`язків та не з ясувало розмір шкоди та обставин зазначені в цивільному позові.

За таких умов як у даному випадку суд навіть за власної ініціативи мав би відправити обвинувальний акт прокурору для зміни та врахування даних цивільного позову. Тому існують усі підстави стверджувати про неможливість задоволення цивільного позову. Окрім того, сторона захисту вважає, що у вказаному випадку подання цивільного позову безпосередньо в суд на підставі ч.1 ст. 128 КПК України підпадає під дію ч. 6 ст.9 КПК України та положень ЄСПЛ, в яких установлена вимога щодо правової визначеності , та вимог всі юридичні колізії тлумачити на користь особи (справа «Щокін проти України», заяви №-23759/03 та №-37943/06 п.50-56,

Згідно, ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доказано у законному порядку, що також відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КК України. Обвинувачення не може ґрунтуватися на міркуваннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи трактуються на її користь.

На підставі вищевикладеного, просив суд, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України - виправдати з підстав не доведення його вини.

Аналізуючи в сукупності надані суду та перевірені в судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, інші докази, відтворивши всі відеозаписи, вивчивши інформацію з бази даних електронної системи НСЗУ, перевіривши заперечення захисту відносно досліджених доказів, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою, та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, достатності, належності та допустимості.

Тому, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, є доведеною стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_5 вірно кваліфікованими за ч.2 ст.345 КК України.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, суд розцінює як обрану ним лінію захисту.

Твердження обвинуваченого щодо того, що він не здійснював удару інспектору ОСОБА_7 спростовуються дослідженими доказами у справі в їх сукупності, а також, зокрема: показаннями самого потерпілого, свідка ОСОБА_9 , відтвореними в судовому засіданні відеофайлами з боді-камер поліцейського ОСОБА_7 , (камера № 471144) подія від 23.05.2023 (на проміжку часу зйомки 01:51:16 встановлено що ОСОБА_5 з погрозами наніс один удар потерпілому ОСОБА_7 , а саме: удар в область обличчя, та почав тікати, на що, останньому було повідомлено та затримано інспектором ОСОБА_9 ). Події, відображені на відеозаписі узгоджується зі свідченнями, наданими судові потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_9 ,та дослідженою медичною документацію, висновками судово-медичної експертизи, тощо.

Суд також критично ставиться до показань обвинуваченого, стосовно того, що потерпілий, начебто, до нього почав застосовувати фізичну силу з метою побиття без жодних на те причин, а також свідка ОСОБА_8 щодо того, що її та чоловіка затримали без поважних на те причин, та завдали безпричинних тілесних ушкоджень. Такі твердження також спростовуються іншими доказами, наявними у матеріалах справи, як показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_9 , так і дослідженими відео записами (том 1 а.с. 133-134), відеозаписами вчиненими самою ОСОБА_8 .

Також, суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого, зважаючи на характер стосунків вказаного свідка із обвинуваченим, що може свідчити про її зацікавленість у результатах розгляду кримінального провадження.

Доводи захисника, висловлені у судових дебатах, що при дослідженні у експерта були відсутні медичні документи в тому числі рентгенограма, тому переписаний діагноз у вигляді виявлених ушкоджень: а саме «Синець в області перенісся, перелом кісток носу є не об`єктивним та не обґрунтованим. Суд не сприймає вказані доводи захисту, так як відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку. Судом перевірено підстави отримання такої медичної документації, її формування в реальному часі, надання її для дослідження експерту тощо.

Крім того, сторона захисту клопотала про надання доступу до медичних документів під час здійснення судового провадження, і їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами та судом відповідно до ухвали витребовувалась медична документація та безпосередньо досліджена в судовому засіданні (том 1 а. с. 67).

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Щодо показів свідка ОСОБА_9 , то суд зазначає, що його покази є послідовними і повністю узгоджуються із показами потерпілого ОСОБА_7 та іншими доказами у справі.

Показання потерпілих, свідків, покази яких приймаються судом до уваги, дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у потерпілих чи свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено.

Статтею 345 КК передбачено відповідальність за погрозу або насильство щодо працівника правоохоронного органу.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна та фізична недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів. Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 345 КК, характеризується обов`язковою наявністю прямого умислу на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень та мотиву: у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2022 року в справі № 591/7679/19).

За змістом ст. 24 КК наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Згідно судової практики Верховного Суду питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року в справі № 740/1193/20).

При судовому розгляді судом вжито заходів реагування щодо перевірки відомостей, отриманих від ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо застосування до них надмірної фізичної сили з боку працівників поліції під час їх затримання та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, наведені факти та перевірка їх в порядку досудового розслідування не впливає на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

На думку суду, формулювання обвинувачення викладено, як і фактичні обставини вчиненого правопорушення, що доведено, вчинені ОСОБА_5 . Підстав для сумніву у цьому у суду немає.

Незазначення в обвинувальному акті суми завданої шкоди не є підставою для визначення про відсутність основного лементу обвинувачення, зважаючи на кваліфікацію дій ОСОБА_5 , яка відповідає фактичним обставинам вчиненого ним правопорушення.

Докази в кримінальному проваджені, на думку суду, зібрані з дотриманням вимог КПК України, істотних порушень КПК України, при їх отриманні стороною обвинувачення, судом в ході судового розгляду не встановлено.

Інші порушення, про які вказує захист, не знайшли свого підтвердження, а підстав для визнання недопустимими чи неналежними відповідних, оголошених вище доказів, судом не виявлено.

Порушень при вивченні медичної документації, в тому числі в електронному вигляді, які б давали підстави для висновку про недопустимість висновку судово-медичної експертизи, та ставили під сумнів отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень від удару нанесеного рукою ОСОБА_5 , - не виявлено.

За наслідками судового розгляду даного кримінального провадження, встановивши фактичні обставини вчиненого, дослідивши та оцінивши в їх сукупності зібрані стороною обвинувачення та подані стороною захисту докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Судом взято до уваги показання ОСОБА_5 , який винуватість у вчиненому не визнав, проте не заперечував факт свого перебування у місці та в час, зазначені в обвинувальному акті, а також участі у виниклому конфлікті із поліцейськими - потерпілими ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я згідно наявних даних, що він за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря-нарколога не звертався, те, що він не працює, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, є вимушеним переселенцем який та змінив місце проживання щоб уникнути негативних наслідків збройного конфлікту, вчиненого щодо його або членів його сім`ї насильства або інших форм переслідування, має місце реєстрації та місце проживання, суд враховує також рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства оцінені як середні та у разі визнання судом ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення за даним обвинуваченням суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та не становить високої небезпеки для суспільства в т.ч. для окремих осіб, також суд вважає, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду з застосуванням соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання повторних кримінальних правопорушень, суд також враховує відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України.

Також, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, зокрема, суд вважає, що наявна можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, і прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, а відтак є доцільним прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків у відповідності до ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілим заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь майнову шкоду в розмірі 38 816 грн. 16 коп., та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Матеріальна шкода обґрунтована тим, що внаслідок удару гр. ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, він поніс витрати а саме: (вартість однострою 1496 гривень 16 копійок, лікування в наслідок перелому носу на суму 5000 грн. 00 коп., запланована операція вартість якої становить 30 000 грн. 00 коп., недоотримана заробітної плата за час перебування на лікарняному (7 днів) - 2320 грн. 00 коп.

Моральну шкоду потерпілий обґрунтовує значним фізичним болем, емоційним стресом, тим, що він був змушений проходити стаціонарне лікування. На підтвердження позовних вимог до заяви були додані, зокрема, копії довідок, фотокопії з амбулаторної картки хворого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку із ушкодженнями, отриманими потерпілим ОСОБА_7 останній зазнав фізичного болю, отримав нетривале лікування та дискомфорт в повсякденній життєдіяльності та при виконанні службових обов`язків поліцейського.

Суд вважає, що розмір відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, зважаючи на підтвердження таких вимог доказово, а розмір моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілого ОСОБА_7 , з дотриманням засад розумності, виваженості та справедливості, необхідно визначити у сумі 25 000 гривень. З цих підстав, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Долю ж речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 128, 129, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 65-69, 75, 76, ч. 2 ст. 345 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 17.01.2025 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) - НОМЕР_5 (тридцять вісім вісімсот шістнадцять) грн.16 коп., завданих матеріальних збитків, та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 63816 (шістдесят три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 16 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Після набрання вироком суду законної сили, медичну документацію на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 67 том 2) повернути потерпілому ОСОБА_7 ; диски із записами події, - залишити зберігати при матеріалах судового провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1