У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000412, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2024 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України і йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2023 р., ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.03.2023 р., який скасований 20.09.2023 р. вироком Миколаївського апеляційного суду в частині призначення покарання та ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 4 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалено, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 29.05.2024 р. Зарахувати в строк відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_5 строк тримання його під вартою та строк відбуття ним покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду від 13.07.2023 р., з 18.11.2022 р. по 02.01.2023 р. та з 05.07.2023 р. до 29.05.2024 р.

Ухвалено, арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 26.04.2023 р., на автомобіль ВАЗ 21011, комплект ключів від даного автомобіля в кількості трьох екземплярів, свідоцтво на реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 , які належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , скасувати.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження № 0000412 від 22.04.2023 р., у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що в судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що він продав ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21099 і останній мав віддати йому гроші за вказаний автомобіль.

22.04.2024 р. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_9 , допоміг зняти готівкові грошові кошти з карткового рахунку останнього, які віддав йому, після чого отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у рахунок оплати раніше проданого йому автомобіля у спосіб перерахування грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_9 на картковий рахунок ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_5 на мав карткового рахунку.

Наведені обставини підтверджуються фактичними показаннями свідка ОСОБА_11 , допитаної у судовому засіданні 17.04.2024 р., показань свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , допитаних у судовому засіданні 06.03.2024 р.

Отже, з показань обвинуваченого та свідків вбачається, що 22.04.2023 р. не було події заволодіння майном (грошовими коштами) ОСОБА_9 шляхом обману, а відбулося добровільне виконання ОСОБА_9 свого зобов`язання на користь ОСОБА_5 з оплати вартості раніше придбаного автомобіля.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

22.04.2023 р. о 12.00 год. ОСОБА_5 в готелі «Центральний», який розташований в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Соборності, 17, познайомився з ОСОБА_9 . В подальшому у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_9 . Ввівши ОСОБА_9 в оману, ОСОБА_5 отримав у тимчасове користування банківську картку потерпілого. В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, зловживаючи довірою потерпілого, дізнався від ОСОБА_9 пін код його банківської картки та о 14.16 год. з карткового рахунку № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , з банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул. Центральній, 23 Б, в м. Вознесенську Миколаївської області, зняв грошові кошти належні ОСОБА_9 в сумі 10 000 грн., які забрав собі і розпорядився ними за власним розсудом. Після чого, 22.04.2023 р. о 14.27 год. ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, достовірно знаючи, що на банківській картці потерпілого знаходяться ще грошові кошти, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою мобільного телефону потерпілого, через мобільний додаток «Приват24», ввівши ОСОБА_9 в оману, здійснив переказ належних ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 80 050 грн. з банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому, на рахунок банківської картки ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , яку остання передала ОСОБА_5 в тимчасове користування, після чого ОСОБА_5 розпорядився зазначеною сумою грошових коштів за власним розсудом. В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнової шкоди в розмірі 90 050 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було безпосередньо досліджено, а також оцінено за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК України.

Так, суд першої інстанції дослідив, належно оцінив і послався у вироку на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 показала, що потерпілий проживав у готелі «Центральний», а в той день до нього прийшов ОСОБА_5 у військовій формі. Пізніше потерпілий повернувся й повідомив, що зняв 10 000 грн. для себе та ще 10 000 грн. для Осадчого. Після перевірки рахунку він виявив нестачу 81 000 грн., які були переказані знайомій ОСОБА_5 , після чого викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що разом із сестрою зустріла ОСОБА_5 , який представився військовим. Наступного дня вони знову бачилися в центрі міста, де ОСОБА_5 був із потерпілим, і той у банкоматі зняв 10 000 грн. та передав йому. ОСОБА_5 розповідав потерпілому, що на його картку мають прийти бойові виплати, і запропонував переказати гроші на картку ОСОБА_10 , що той і зробив, переказавши 7080 тисяч гривень. Пізніше ОСОБА_5 сказав, що терміново купує авто, і вони разом придбали ВАЗ за 30 000 грн., які ОСОБА_10 перерахувала продавцю зі своєї картки. Після цього ОСОБА_5 поїхав і не повернувся, а ввечері ОСОБА_10 , після приїзду працівників поліції, повернула залишок коштів потерпілому.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що був у піцерії з ОСОБА_5 , потерпілим та іншими знайомими. Потерпілий розповів йому, що переказав гроші ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_5 , сподіваючись отримати їх назад, але той зник.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що бачила ОСОБА_5 у військовій формі біля кафе разом із потерпілим та іншими знайомими. ОСОБА_5 питав у неї, чи є в неї банківська картка, але коли вона відповіла, що немає, гроші були переведені на картку дівчини на ім`я ОСОБА_15 . Пізніше ОСОБА_5 вийшов і більше не повернувся.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що продав автомобіль ВАЗ ОСОБА_5 , який приїхав із дівчиною та дитиною, оглянув авто та наказав їй переказати 28 000 грн. на його рахунок, а ще 2000 грн. передав готівкою.

Крім того, суд першої інстанції послався на письмові докази у кримінальному провадженні, серед яких:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2023 р., відповідно якому, ОСОБА_9 повідомив про те, що 22.04.2023 р., невстановлена особа заволоділа його грошовими коштами шляхом переведення з карткового рахунку № НОМЕР_2 на інший картковий рахунок;

виписку з карткового рахунку № НОМЕР_2 , надану потерпілим ОСОБА_9 , з якої вбачається, що 22.04.2023 р. в банкоматі відділення банку в м. Вознесенську по вул. Синякова, 23 Б, проведено 2 транзакції о 14.10 год. та о 14.16 год., відповідно яким відбулось зняття грошових коштів 10 000 грн., на загальну суму 20 000 грн. В подальшому, о 14.27 год. з даного карткового рахунку, через додаток «Приват 24», переведені кошти в сумі 80 050 грн., одержувач ОСОБА_10 . Цього ж дня о 19.27 год. на картку № НОМЕР_2 перераховані кошти в сумі 37 100 грн., відправник ОСОБА_10 ;

протокол огляду предмету від 28.07.2023 р., в ході якого слідчим оглянутий диск на якому містяться виписки та фото, вилучені в АТ КБ «ПриватБанк», по картковому рахунку № НОМЕР_2 . Під час огляду встановлено, що за допомогою банкомату розташованого в м. Вознесенську по вул. Синякова, 23Б, з банківської картки потерпілого знято грошові кошти в сумі 10 000 грн. Зняття грошових коштів здійснювала особа чоловічої статі. Також під час огляду встановлено, що 22.04.2023 р. о 14.27.38 год. з банківської картки потерпілого здійснено грошовий переказ, через додаток «Приват24», одержувачу ОСОБА_10 , сума переказу 80 050 грн. Після чого ОСОБА_10 було перераховано потерпілому грошові кошти в сумі 37 050 грн.;

виписку з карткового рахунку № НОМЕР_3 , надану ОСОБА_10 , з якої вбачається, що 22.04.2023 р. о 14.27 год. на картковий рахунок ОСОБА_10 , через додаток «Приват24», надійшов переказ в сумі 80 000 грн., відправник ОСОБА_9 . Після чого о 14.29 год., в банкоматі відділення банку в м. Вознесенську по вул. Синякова, 5А, з карткового рахунку ОСОБА_10 знята готівка в сумі 10 000 грн. Також 22.04.2023 р. о 15.17 год., з карткового рахунку ОСОБА_10 переведені кошти в сумі 29 145 грн. О 19.27 год. цього ж дня з карткового рахунку № НОМЕР_3 був здійснений переказ на картку ПриватБанку, через додаток «Приват24», в сумі 37 100 грн., одержувач ОСОБА_9 ;

протокол огляду місця події від 24.04.2023 р. з таблицею зображень до нього;

заяву ОСОБА_5 від 23.04.2023 р., відповідно якій, ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції автомобіль «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який він придбав за 30 000 грн. 29.04.2023 р. та ключі від даного автомобіля.

Твердження сторони захисту щодо перерахування потерпілим ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 80 000 грн. в рахунок боргу за придбаний ним автомобіль ВАЗ 21099, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вони не містять жодного підтвердження угодикупівлі-продажу автомобіля «ВАЗ 21099», зокрема: ні договору купівлі-продажу, ні факту передачі автомобіля, ані показань будь-якої особи окрім самого ОСОБА_5 .

Натомість, усі свідки, включаючи ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , підтверджують зовсім інший факт що ОСОБА_5 , одразу після заволодіння коштами потерпілого, вирушив купувати автомобіль «ВАЗ 2101» у ОСОБА_14 , що суперечить твердженню про те, що кошти перераховувалися як оплата за вже отримане майно.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на тому, що більшість свідків підтвердили, що ОСОБА_5 видавав себе за військовослужбовця, що було ключовою складовою його шахрайської схеми. Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджують, що він неодноразово заявляв, що перебуває на військовій службі та очікує на бойові виплати.

Факт того, що ОСОБА_9 повірив у легенду про бойові виплати, підтверджується тим, що він спочатку зняв 10 000 грн. і віддав їх ОСОБА_5 , а потім добровільно переказав ще близько 70 000 грн. на картку ОСОБА_10 . На той момент він був переконаний, що гроші надійдуть йому назад після переведення бойових виплат, що однозначно вказує на те, що він діяв під впливом обману, а не виконував жодного фінансового зобов`язання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідивши та оцінивши вказані у вироку докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, встановив обставини кримінального провадження та дійшов обґрунтованого висновку про умисний характер дій ОСОБА_5 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки досліджені судом першої інстанції докази, у своїй сукупності та взаємозв`язку, свідчать про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку відносно нього.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено. Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, вирок суду є законним і підстав для його зміни чи скасування, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3