ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1411/25 Справа № 227/2631/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001640 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криворіжжя Добропільського району Донецької області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці та штрафу у розмірі 17000 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 28.07.2023 року, близько 13:30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля гаражів, які знаходяться неподалік буд. 4 по вул. Новій в м. Добропіллі Покровського району Донецької області, побачив на землі зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору. Розуміючи, що всередині даного зіп-пакету знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_8 підняв його з землі, тобто незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку поклав до задньої кишені одягнутих на ньому шортів, тим самим почав зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, близько 14.30 год,. ОСОБА_8 , маючи при собі зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору та рухаючись біля буд. №21 по вул. Івана Котляревського в м. Добропілля Донецької області, був зупинений працівниками поліції ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з метою перевірки документів особи, під час чого останній повідомив, що в нього при собі мається психотропна речовина.

В подальшому, в період часу з 14:34 год. по 14:48 год., з письмового дозволу ОСОБА_8 в присутності двох понятих був проведений огляд місця події, в ході якого останній добровільно з кишені одягнутих на ньому шортів надав для огляду зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору масою 4,2547 г., яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP становить 3,2689 г., що становить великий розмір психотропної речовини, яку останній незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який указами Президента України неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 15 листопада 2023 року).

Так, 29.08.2023 року, близько о 02:00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись в другому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , на першому поверсі побачив велосипед жовтого кольору, торгової марки Cross, який був пристебнутий замком до металевих перил на сходах, після чого в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 пішов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв плоскогубці, після чого повернувся до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, перебуваючи на першому поверсі другого під`їзду вищевказаного будинку, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, в умовах воєнного стану, за допомогою плоскогубців пошкодив замок, яким був пристебнутий велосипед торгової марки Cross моделі Evolution, вартістю 7983 грн., який належав ОСОБА_9 та викрав його.

Заволодівши викраденим майном та отримавши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 7983 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання, не обумовлене в угоді про визнання винуватості. Вважає, що призначаючи покарання, суд необґрунтовано зарахував у строк покарання період часу з 27.09.2023 року, тобто частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 468 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Положеннями ч. 3 ст. 475 КПК України передбачено, що мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Переконавшись в тому, що угода може бути затверджена, відповідно до ст. 475 КПК, суд ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Такий вирок має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків із урахуванням особливостей, передбачених зазначеною статтею.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Як убачається з угоди про визнання винуватості, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., який виконувати самостійно.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції ухвалив зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, починаючи з 27.09.2023 року, зарахувавши таким чином у строк призначеного покарання, визначеного угодою про визнання винуватості, 1 рік 4 місяці та 2 дні позбавлення волі (на дату постановлення оскаржуваного вироку).

Матеріалами справи встановлено, що кримінальні правопорушення за оскаржуваним вироком ОСОБА_8 вчинив 28.07.2023 року та 29.08.2023 року, тобто після ухвалення вироку Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 06 березня 2023 року.

На виконання вказаного вироку ОСОБА_8 27.03.2023 року було затримано та з цього часу він відбуває покарання.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався.

На думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому за цим вироком остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, проте необґрунтовано зарахував у строк покарання період часу з 27.09.2023 року, тобто частково відбуте покарання за попереднім вироком, чим допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки таке зарахування здійснюється при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, згідно із правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

При призначенні покарання за сукупністю вироків за ч. 1 ст. 71 КК України зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання, яке не обумовлене в угоді про визнання винуватості та фактично зменшив ОСОБА_8 строк покарання, до відбуття якого його засуджено.

Відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачено неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Апеляційний суд вважає викладені в ухвалі порушення істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлагає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: