Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/823/25
Провадження № 1-кп/279/412/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000022 від 07.01.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Путиловичі, Лугинського району, Житомирської області, несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з угодою про визнання винуватості від 31.01.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, право такої власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до Додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІ1, встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до вимог п. 1. Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (далі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, вибухові матеріали і речовини, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї.

Крім того, відповідно до вимог п. 9. Положення, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, окрім іншого, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС, на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

В порушення вимог вище вказаного законодавства та нормативноправових актів України, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у грудні 2024 року, у невстановлений слідством день та час, на відкритій ділянці місцевості між селами Михайлівка та Ігнатпіль, Коростенського району Житомирської області, діючи умисно, у лісовому масиві, за допомогою металошукача, знайшов, тобто незаконно придбав корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, два корпуси наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, чотири підривачі-уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2) та одну оборонно-наступальну осколкову ручну гранату DM51, які незаконно переніс до свого автомобіля марки «Ford Fusion», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якому зберігав вищезазначені бойові припаси до 06.01.2025.

06 січня 2025 року, близько 23 год 30 хв, ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі марки «Ford Fusion», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , по вул. Академіка Корольова, в м. Коростень Житомирської області, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» був зупинений екіпажем ГРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, які забезпечували безпеку громадського порядку та безпеку дорожнього руху на території м. Коростеня та Коростенського району.

З метою пред`явлення документів на автомобіль та право керування автомобілем ОСОБА_4 зупинився, відкрив дверці автомобіля, де в цей час працівниками поліції в дверці автомобіля було помічено предмети, зовні схожі на бойові припаси, які ОСОБА_4 незаконно носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

В зв`язку з цим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, якою 07.01.2025, в період часу з 02 год 40 хв по 03 год 29 хв, в автомобілі ОСОБА_4 , марки «Ford Fusion», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено: - корпус оборонної осколкової гранати Ф-1, два корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 та чотирма підривачами - уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2).

При конструктивному поєднанні будь-якого з наданих на дослідження підривачів УЗРГМ (УЗГРМ-2) з наданими на дослідження корпусами гранат Ф-1, РГД-5, вони являють собою оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 та дві наступальні осколкові ручні гранати РГД-5, які належать до вибухових пристроїв військового призначення - до бойових припасів, виготовлені промисловим способом, придатні до вибуху. - одну ручну гранату DM51, яка є оборонно-наступальною осколковою гранатою, що належить до вибухових пристроїв військового призначення - до бойових припасів, виготовлена промисловим способом, придатна до вибуху, які ОСОБА_4 незаконно носив, зберігав та придбав, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

31.01.2025 року між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 263 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд, із покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані на залучення експертів для проведення судових вибухово-технічних експертиз під час здійснення досудового розслідування в сумі 7763,10 грн., на підставі ст. 100 КПК України прийняти рішення щодо речових доказів.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, укладення угоди відповідає інтересам його підзахисного.

Обвинувачений в судовому засіданні просить укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.3 ст. 436-2 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, які пом'якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття у вчиненому, як обставини, які пом`якшують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначити узгоджене покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2025, укладену між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 31.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене в угоді від 31.01.2025 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі Житомирської області без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України прийняти рішення щодо речових доказів:

- корпус оборонної осколкової гранати, два корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 та чотирма підривачами уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ (УЗГРМ-2) та одна ручна граната ДМ51, - знищені під час проведення судових експертиз;

- автомобіль марки «Ford Fusion», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані на залучення експертів для проведення судових вибухово-технічних експертиз під час здійснення досудового розслідування в сумі 7763,10 грн.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1