Справа № 167/919/24
Номер провадження 1-кп/167/29/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 31 травня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Рожище Луцького району Волинської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, пенсіонер, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у місті Запоріжжя Запорізької області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, всупереч вимогам діючого законодавства та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, шляхом отримання в якості подарунку від невстановлених осіб, незаконно придбав одноствольний дульнозарядний пістолет із гнотовим запаленням, виготовлений саморобним способом, діаметр каналу ствола 9,3 мм, який є вогнепальною зброєю та придатний до пострілів.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання вогнепальної зброї, переносячи при собі, транспортував вищевказаний пістолет до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де його незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до 30 травня 2024 року моменту виявлення та вилучення працівниками відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті (зміненому 03.03.2025 року), дав показання суду, що точної дати та часу не пам`ятає, у м. Запоріжжя Запорізької області товариші по строковій службі подарували йому одноствольний дульнозарядний пістолет із гнотовим запаленням, виготовлений саморобним способом. Даний пістолет він привіз додому і зберігав до 30.05.2024 року за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до вилучення працівниками поліції.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння сторін кримінального провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті (зміненому 03.03.2025 року), які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав показання, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання, суд враховує вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги статті 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.5 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд за наслідками судового розгляду відносить щире каяття, оскільки в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому і висловив жаль з приводу вчинених ним дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, відсутні.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я і те, що він є інвалідом 2-ї групи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховує визнання повністю вини, щире каяття у вчиненому, а також те, що ОСОБА_3 є пенсіонером, проживає разом з мамою-пенсіонеркою та доглядає за нею.

В досудовій доповіді Рожищенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 03.01.2024 року орган пробації зазначає про можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (ас 64-65).

Враховуючи вищенаведене у сукупності, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, із застосуванням статті 75 КК України та покладенням у відповідності до статті 76 КК України певних обов`язків.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на речові докази, слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 124 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 126, частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, згідно статті 76 КК України, а саме:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок судових витрат за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/103-24/7173-БЛ від 19.06.2024 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.06.2024 року у справі № 158/1790/24 (провадження №1-кс/0158/792/24) на речовий доказ: предмет ззовні схожий на зброю - скасувати.

Речовий доказ:

- вогнепальну зброю, яка є одноствольним дульнозарядним пістолетом із гнотовим запаленням, виготовлену саморобним способом, придатну для проведення пострілів, діаметр каналу ствола 9,3 мм, який поміщено до спеціального пакету № 7522803, який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання зброї відділення поліції №1 (місто Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, за адресою: місто Ківерці Луцького району Волинської області, вулиця Залізнична, 52 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1