Єдиний унікальний номер судової справи 201/6393/21
Номер провадження 1-кп/201/116/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене 28 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька Донецької області, громадянина України, зі слів маючого середньо технічну освіту, який є внутрішньо переміщеною особою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2021 року близько 21 години 05 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_9 , рухався в Соборному районі міста Дніпра по проспекту Героїв з боку вул. Космічної в напрямку Бульвару Слави.

Під час руху водій ОСОБА_5 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину по проспекту Героїв, зліва направо за напрямком руху автомобіля, та в районі будинку № 10 по бульвару Слави скоїв наїзд на нього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, забійної рани в тім`яне-скроневій області праворуч; закритої тупої травми грудної клітини з явищами лівостороннього пневмотораксу (повітря у плевральній порожнині); закритої тупої травми живота та тазу: відриву серпоподібної зв`язки печінки, розриви печінки, розриву парієтальної очеревини в правій клубовій ділянці, заочеревинної гематоми в малому тазу невеликих розмірів, з явищами внутрічеревної кровотечі, закритого перелому бічної маси крижи праворуч зі зміщенням уламків, закритого перелому лонної та сідничної кісток справа зі зміщенням уламків, зліва з задовільним, стоянням відламків, закритого перелому вертлюгової западини справа, численні садна та розриви шкіри передньої черевної стінки праворуч; чисельних саден у кількості не менше 29-ти - по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-й, 2-й, 3-й, та 5-ї п`ясних кісток, міжфалангових суглобів 1-го та 2-го пальців по тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної, фаланги, 2-го пальця, по задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третині, по задній поверхні, правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключиною та передньо-паховою лініями в проекції 6-го, 7-го ребр та в проекції підребер`я, на передній черевній стінці ліворуч у нижньому відділі, в клубовій області, ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу, по передній поверхні, у лівій гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній та передньо-внутрішній поверхням правого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передній та внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції пахової складки праворуч з переходом на проекцію передньо-внутрішньої поверхні правого стегна у верхню третину, в проекцію лобка на всьому протязі, в проекції правого кульшового суглобу; трьох синців - попередньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній, поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого передпліччя у верхню третину, по тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5-ї п`ясних кісток, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій

ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Geely MR-7151А» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в порушенні ним Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково та підтвердив, що за обставин викладених в обвинувальному акті скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , в той же час заперечував, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілим були отримані саме при наїзді його автомобілем. Стверджував, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 отримав внаслідок потрапляння під колеса тролейбуса, однак причинно-наслідкового зв`язку між наїздом його автомобілем на потерпілого та тим, що ОСОБА_10 від удару потрапив під колеса тролейбуса, не вбачає.

По суті обвинувачення надав наступні покази.

До дорожньо-транспортної пригоди потерпілого ОСОБА_10 не знав.

27 квітня 2021 року приблизно о 20 годині 30 хвилин він керуючи технічно справним автомобілем «Geely» реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав замовлення на перевезення пасажира, яким виявилась ОСОБА_11 , з адреси: м. Дніпро, вул. Гусенка, буд. 17 на ж/м Перемоги. Пасажирка сиділа на задньому пасажирському сидінні з правої сторони. В той час вже було темно, йшов дрібний дощ, працювало вуличне освітлення, видимість була не обмежена. Він рухався по проспекту Героїв у напрямку бульвару Слави у третій полосі із швидкістю приблизно 60 км/годину при дозволеній швидкості руху дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» в 40 км/годину. Десь за 40 метрів до перехрестя бульвару Слави та проспекту Героїв перед його автомобілем дівчина перебігала дорогу, він пригальмував та посигналив їй. Після чого прискорився до 4 швидкості і в цей момент побачив тінь, став гальмувати, потім відчув удар об капот автомобілю, потім лобове скло та зупинився, зрозумівши, що скоїв наїзд на пішохода. Він відразу вискочив з автомобілю та побачив, що потерпілий ОСОБА_10 знаходиться під переднім лівим колесом тролейбусу з боку водія, його тулуб був зажатий колесом, голова знаходилась за межами коліс тролейбуса. При цьому, тролейбус рухався у другій смузі у попутному напрямку. Він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Далі він допомагав лікарям швидкої витягти потерпілого з під коліс тролейбусу, якому довелося від`їхати, щоб була можливість дістатися ОСОБА_10 . Далі потерпілому була надана перша медична допомога та останнього госпіталізували до лікарні. Жінка лікар швидкої повідомила, що потерпілий перебував у стані алкогольного або ж наркотичного сп`яніння. В подальшому працівники поліції провели огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, склали схему ДТП та все зафіксували. Після чого, його відвезли до лікарні перевірити наявність алкоголю в крові. Зазначив, що здійснив наїзд на потерпілого передньою правою частиною автомобіля та погодився з тим, що порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху. Додав, що потерпілий ОСОБА_10 переходив дорогу не по пішохідному переходу. Заперечував той факт, що потерпілий отримав тяжкі тілесні внаслідок наїзду його автомобілем та стверджував, що останнього переїхав тролейбус.

На таких показах обвинувачений ОСОБА_5 наполягав упродовж всього судового розгляду. З огляду на зайняту позицію сторони захисту, яка полягала у тому, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження саме внаслідок потрапляння під колеса тролейбусу, який фактично його переїхав, а також у запереченні причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами та здійсненням наїзду на ОСОБА_10 автомобілем під керуванням обвинуваченого, судовий розгляд справи проводився тривалий час, під час якого розглянуті клопотання захисника та допитані свідки, експерти тощо.

Втім, вже після завершення судового розгляду, допиту всіх свідків, експертів, дослідження наданих сторонами доказів та закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, на стадії судових дебатів обвинувачений ОСОБА_12 подав письмове клопотання про проведення його додаткового допиту та заявив, що визнає себе винним повністю і бажає надати суду покази. Під час додаткового допиту обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що визнає себе винним повністю, підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в обвинувальному акті, та погодився, що саме внаслідок здійснення наїзду його автомобілем на ОСОБА_10 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження та приніс вибачення представнику потерпілого адвокату ОСОБА_4 .

Свою позицію щодо зміни показів та визнання провини мотивував лише бажанням скорішого закінчення цієї справи і тим, що «так стукнуло йому в голову». Додав, що під час знаходження потерпілого ОСОБА_10 у лікарні, він разом із знайомими здавали для нього кров, а також він пропонував потерпілому 2 000 гривень на лікування, від яких останній відмовився, мотивуючи тим, що цих коштів не вистачить навіть на частину його лікування. В подальшому, під час судового розгляду з потерпілим не спілкувався та не намагався відшкодувати завдану шкоду. Заявлений до нього потерпілим цивільний позов не визнав, спираючись, що заявлена сума для нього занадто велика та послався на відсутність у нього матеріальної можливості відшкодовувати завдану шкоду. Вказав, що він офіційно не працевлаштований, підробляє та здійснює міжміські перевезення, а також працює водієм таксі у м. Дніпро, де проживає із своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми та є переселенцем з Донецької області. Допомогу від держави не отримує, оскільки вважає, що вона потрібна більш літнім людям. Стверджував, що єдине джерело доходу, який він отримує, пов`язане із здійсненням ним міжміських перевезень пасажирів та наданням послуг таксі в м. Дніпрі.

В судових дебатах обвинувачений зазначив, що пропонував потерпілому допомогу в межах своїх можливостей, оскільки йому потрібно утримувати свою сім`ю, яка рідніше йому за потерпілого, і краще він буде утримуватиме її, ніж ОСОБА_10 .

Отже, виходячи з наданих обвинуваченим ОСОБА_5 показів, останній підтвердив, що керуючи транспортним засобом автомобілем «Geely» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 за викладених у вироку обставинах, а також погодився з тим, що порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Покази обвинуваченого в частині підтвердження факту наїзду на пішохода узгоджуються із показами потерпілого ОСОБА_10 та дослідженими під час судового розгляду доказами, тому у цій частині суд приймає їх до уваги.

Разом з тим, упродовж судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заперечував той факт, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження саме внаслідок наїзду його автомобілем та наполягав на тому, що такі наслідки настали в результаті потрапляння потерпілого під колеса тролейбусу, який фактично його переїхав.

Втім, після допиту потерпілого, свідків, експертів та дослідження наданих стороною обвинувачення доказів під час додаткового допиту обвинувачений ОСОБА_5 змінив свою позицію, стверджуючи, що свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає у повному обсязі і не заперечує, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_10 отримав внаслідок здійснення ним наїзду на останнього.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 до дорожньо-транспортної події не знав.

27 квітня 2021 року приблизно о 21 годині 05 хвилин він знаходився на проспекті Героїв у м. Дніпро, погода була вологою, йшов дрібний дощ, працювало вуличне освітлення. В той день він вживав алкогольні напої, пиво і був у стані алкогольного сп`яніння.

Неподалік від будинків № 10 та № 12 та зупинки громадського транспорту «Бакінська» він зупинився та впевнився, що перехід дороги для нього буде безпечним, після чого з лівої на праву сторону у невстановленому місці між двома пішохідними переходами перейшов першу проїзну частину дороги, побачив, як дівчина перебігає дорогу і зупинився тролейбус, після чого він почав рухатися у бік тротуару у спокійному темпі і на третій полосі на нього здійснив наїзд білий автомобіль, що рухався із швидкістю приблизно 70 км/годину або 80 км/годину. Після наїзду автомобілю він відлетів до стоячого тролейбусу, вдарився і втратив свідомість. Прийшов до тями вже у лікарні ім. Мечнікова. В результаті дорожньо-транспортної події він отримав черепно-мозкову травму 2 ступеню, забій головного мозку, переломи, відрив печінки та легені, перебував без свідомості десь 3-5 тижнів, тривалий час проходив лікування в КП «ДОКЛ ім. Мечнікова», під час якого його неодноразово оперували, в тому числі, ногу та тазостегновий суглоб і ставили апарат Єлизарова. Після виписки з лікарні, він продовжив лікування вдома, його мати робила йому перев`язки, він їздив на огляди та консультації до лікарні до середини серпня 2021 року.

Під час знаходження в лікарні до нього приходив обвинувачений із захисником ОСОБА_6 . Обвинувачений пропонував йому грошову допомогу на лікування в розмірі 600 гривень, від якої він відмовився, адже цієї суми не вистачило навіть на один день його перебування в лікарні. Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 до лікарні не приходив і в подальшому допомогу не пропонував. Додав, що був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил Дорожнього руху за те, що він переходив дорогу у невстановленому місці.

Підтримав подану ним позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він поніс витрати на лікування, що підтверджується відповідними доказами, чеками на придбання ліків тощо. Разом з тим, йому спричинена моральна шкода, оскільки йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, він тривалий час перебував в реанімації і на лікуванні у лікарні, переніс декілька операцій, внаслідок чого змінився його звичайний спосіб життя, він не може працювати на роботах із фізичним навантаженням, після перенесених травм він фактично став калікою і не може вільно пересуватися, постійно відчуває болі в голові та по тілу, не може спілкуватися із своїми друзями та проводити час, в тому числі, із жінками, як раніше. Питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання залишив на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 до моменту дорожньо-транспортної події не знав.

27 квітня 2021 року близько 21 години 00 хвилин він, працюючи в бригаді швидкої медичної допомоги на посаді лікаря КП "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Дніпропетровської обласної ради, виїхав на виклик на проспект Героїв у м. Дніпрі з приводу дорожньо-транспортної події. В той день був невеликий дощ і погода була вологою. Прибувши на місце події, він побачив тролейбус під яким знаходився потерпілий без свідомості у важкому стані та неподалік даного транспортного засобу стояв легковий автомобіль, який він не запам`ятав, оскільки був зосереджений на виконанні своїх обов`язків з надання медичної допомоги. Потерпілий знаходився під тролейбусом, зокрема, його тіло перебувало під кузовом тролейбусу, не контактуючи з ним, а голова знаходилася зовні перед переднім лівим колесом тролейбуса. Від потерпілого було чутно запах алкоголю. З метою надання медичної допомоги потерпілому він попросив водія тролейбусу від`їхати назад аби дати доступ до потерпілого. Після того, як тролейбус від`їхав назад, тіло потерпілого залишилося у тому ж положенні, тобто контакту кузова та коліс тролейбусу з постраждалим не було. Далі вони поклали потерпілого на медичні ноші та відвезли до КП "ДОКЛ ім. І. Мечникова" ДОР". Повідомив, що ним складалися медичні документи щодо отриманих потерпілим травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які долучені до особистої медичної карти постраждалого, в яких він напевно зазначив, що наїзд на потерпілого здійснив тролейбус, однак очевидцем ДТП він не був і чому так вказав пояснити не може.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 до моменту дорожньо-транспортної події не знала.

В квітні 2021 року близько 21 години вона перебувала на добовому чергуванні в бригаді швидкої медичної допомоги КП "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Дніпропетровської обласної ради. Отримавши виклик про дорожньо-транспортну пригоду неподалік від будинку 12 по проспекту Героїв у м. Дніпро з повідомленням, що чоловік знаходиться під тролейбусом, виїхала разом із бригадою швидкої медичної допомоги на місце події. Прибувши на місце дорожньо-транспортної події, вона побачила чоловіка без свідомості під тролейбусом, який ще був живий. При цьому, голова знаходилась перед лівим переднім колесом тролейбусу, тулуб під тролейбусом, при цьому, контакту між кузовом, колесом тролейбуса та постраждалим не було. З метою надання медичної допомоги та транспортування потерпілого до лікарні, водій тролейбусу за допомогою її вказівок та іншого лікаря від`їхав назад, аби надати їм доступ до потерпілого. При цьому, вона стояла на колінах безпосередньо біля потерпілого та слідкувала за тим, щоб не було контакту кузову тролейбусу з постраждалим. Тож може точно вказати, що жодного контакту тролейбусу з тілом або ж головою постраждалого не було. Також за 10 метрів від кінця тролейбусу позаду стояв автомобіль з розбитим лобовим склом справа. Далі потерпілого поклали на медичні ноші, розрізали одяг для оцінки його стану та транспортували до реанімаційного відділення до КП "ДОКЛ ім. І.І. Мечникова" ДОР". Під час розрізання одягу потерпілого вона відчула запах алкоголю, однак стверджувати чи був потерпілий в стані алкогольного сп`яніння не може, оскільки не є експертом. На місці дорожньо-транспортної події знаходились водій тролейбусу та чоловік, однак не може точно вказати, що це був обвинувачений ОСОБА_5 . Стосовно погодних умов в той день, вказала, що йшов дрібний дощ.

Прибувши до реанімаційного відділення лікарні, потерпілого з направленням відразу передали лікарям до реанімаційної зали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 до моменту дорожньо-транспортної події не знав.

27 квітня 2021 року він працював водієм тролейбусу КП "Дніпровський електротранспорт" ДМР на маршруті № 12. В той день йшов дрібний дощ, працювало вуличне освітлення і видимість була середньою. Стверджував, що потерпілого, який перетинав дорогу можна було побачити під час руху на транспортному засобі. Керуючи тролейбусом, він рухався від зупинки «Бакинська» по проспекту Героїв в напрямку бульвару Слави в другій полосі дороги зі швидкістю не більше 15 км/годину та почув глухий звук, начебто щось впало перед транспортним засобом на асфальт. Він відразу зупинився, вийшов з кабіни, обійшов її зовні та побачив чоловіка під тролейбусом, тіло та ноги якого знаходилися під кабіною зі сторони переднього лівого колеса, однак контакту з колесом та кузовом електротранспорту не було, а голова постраждалого знаходилась перед переднім лівим колесом. Вказав, що контакту з тролейбусом не було, постраждалий лежав перед переднім колесом. Наїзду колесом тролейбуса на тіло або ж голову постраждалого також не було. До того ж жодні пошкодження на тролейбусі відсутні. Позаду від тролейбусу приблизно за 10 метрів у третьому ряду стояв автомобіль «Джиллі» білого кольору із явними ознаками пошкоджень капоту та лобового скла. На місце події приїхали лікарі швидкої медичної допомоги, які попросили його від`їхати назад, аби надати їм доступ до потерпілого, який знаходився під тролейбусом. Під час руху назад його діями керував лікар швидкої медичної допомоги та старший водій тролейбусу, які дивилися, щоб не зачепити потерпілого.

Далі лікарі швидкої медичної допомоги забрали постраждалого до лікарні. Після чого, слідчий його опитав та склав протокол огляду місця події та схему до нього, який він підписав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 до моменту дорожньо-транспортної події не знав.

В 2021 року в холодну пору року, точну дату вже не пам`ятає, він їхав на своєму автомобілі Toyota RAV 4 з реєстраційним номером НОМЕР_2 по бульвару Слави у м. Дніпро. Погода в той день була волога, йшов дрібний дощ, працювало вуличне освітлення, було вже темно. Він під`їхав до світлофору, зупинився на червоне світло та стояв приблизно 50 60 секунд, в цей час, побачив тролейбус, під яким лежав чоловік. Йому здалося, що чоловік помер. Він відразу викликав поліцію, але черговий повідомив, що їм вже надійшов виклик про дану дорожньо-транспортну пригоду і швидка їде на місце події. Зазначив, що безпосередньо до місця події він не під`їжджав та спостерігав з відстані приблизно 5-10 метрів, стоячи на світлофорі. Вказав, що чоловік знаходився під тролейбусом з лівої передньої сторони, голова не контактувала з колесом тролейбусу. Позаду тролейбусу стояв не примітний автомобіль. Повідомив, що моменту наїзду на людину він не бачив, а також не може вказати чи були наявні пошкодження на автомобілі, який стояв позаду тролейбусу. Після того, як загорілося зелене світло світлофору, він проїхав вперед та розвернувшись в протилежному напрямку побачив, що на місце ДТП прибула швидка медична допомога та поїхав по своїх справах. Як доставали постраждалого з-під тролейбусу він не бачив.

Проаналізувавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у їх сукупності встановлено, що 27 квітня 2021 року близько 21 години 05 хвилини на проспекті Героїв біля будинку № 10 транспортний засіб «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , який переходив дорогу в невстановленому місці.

В результаті наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , потерпілий відлетів від автомобілю та опинився на другій полосі дороги, потрапивши під тролейбус під керуванням водія ОСОБА_15 . При цьому, ані тіло потерпілого ОСОБА_10 , ані його голова не контактувала з колесом або ж кузовом тролейбусу, що підтвердили свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були безпосередньо на місці події та доставали ОСОБА_10 з-під тролейбусу, та ОСОБА_16 , який спостерігав за цими подіями на відстані. Ці обставини в подальшому також підтвердив і обвинувачений ОСОБА_5 .

Такі покази потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у своїй сукупності узгоджуються між собою та іншими дослідженими під час судового розгляду доказами, а тому суд приймає їх до уваги.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту допитаний слідчий ОСОБА_18 в якості свідка, який показав суду, що він на даний час працює слідчим в Відділенні поліції № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 до подій не знав.

Повідомив, що з 2019 року він працював слідчим з розслідування дорожньо-транспортних пригод. Обставин дорожньо-транспортної події за участі обвинуваченого ОСОБА_5 не пам`ятає у зв`язку із плином часом, який минув. При цьому, вказав, що під час складання ним протоколу огляду місця події, схеми та фото-таблиці керувався нормами кримінального процесуального закону. Всі відомості зазначені в протоколі огляду та додатках до нього відповідають дійсності та були встановлені ним під час проведення цієї слідчої (розшукової) дії, під час якої на місці ДТП здійснені відповідні виміри. У схемі дорожньо-транспортної пригоди не відображено місце наїзду на потерпілого, оскільки під час проведення огляду ним фіксувалося лише те, що було виявлено безпосередньо на місці події. На момент складання схеми дорожньо-транспортної пригоди постраждалого вже госпіталізували до лікарні. На даний час вже не пам`ятає, які саме матеріалі та медична документація надавалася для дослідження судово-медичному експерту.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту допитаний експерт ОСОБА_19 , який показав, що він працює старшим судовим експертом відділу автомеханічних досліджень Дніпропетровського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України. В межах кримінального провадження відносно ОСОБА_5 ним проведено комплексну судово фототехнічну та автотехнічну експертизу, за результатом якої складено висновок експерта № КСЕ-19/104-21/16228 від 27.05.2021 року, який він підтвердив у повному обсязі.

Повідомив, що йому на дослідження слідчий надав відеозапис, який в подальшому він розкадрував та використовував фотозображення для надання відповідей на поставленні запитання, тобто об`єктом дослідження були саме фотозображення. До того ж, він має експертну спеціальність 6.1 (дослідження фотозображень та технічних засобів їх дослідження). Поставлені слідчим питання відносяться до його спеціалізації та досліджуються за допомогою фотознімків, а не відеофайлу.

За допомогою відповідного програмного забезпечення наданий на дослідження відеозапис був розкладений на кадри, кількість яких становить 2952. При цьому, абсолютно весь відеозапис був розкладений на кадри, які були прораховані вручну і виявлено, що заявлена кількість цих кадрів не відповідає дійсності, адже фактично їх виявилось більше, ніж зазначено у програмі, проте це жодним чином не вплинуло на достовірність висновків експерта. До того ж, цих фотозображень та кадрів, з урахуванням розташування відеокамери, її технічних характеристик, часу доби та інших зафіксованих на них подій, було цілком достатньо для того, щоб встановити швидкість руху автомобілю та пішохода та дійти тих висновків, які викладені в експертизі.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту допитаний експерт ОСОБА_20 , яка показала суду, що вона працює лікарем судово-медичної експертизи в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР України. В межах кримінального провадження відносно ОСОБА_5 нею проведено судово-медичні експертизи ОСОБА_10 , за результатами яких складені висновки експерта № 1233е від 27.05.2021 року та № 1303е від 04.06.2021 року, які вона підтвердила в повному обсязі.

Повідомила, що інформацію, яка зазначена в описовій частині висновків експерта, вона отримала з медичної карти стаціонарного хворого та матеріалів кримінального провадження, які були надані слідчим для проведення експертизи.

Стосовно механізму утворення виявлених у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень послалася на висновок № 1303е, відповідно до якого ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і виступаючі частини рухаючогося автозасобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди з послідуючим падінням на дорожнє покриття з наступними фазами травмування: 1 фаза удар виступаючими частинами автомобіля (капот, решітка радіатора, номерний знак) в область нижніх кінцівок пішохода, який знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні; 2 фаза запрокидування пішохода на капот та лобове скла автомобіля правою половиною тіла; -3 фаза підкидання пішохода вгору з послідуючим падінням на дорожнє покриття.

А також додала, що при проведенні судово-медичної експертизи будь-яких даних за наїзд на потерпілого або ж переїзд його колесом транспортного засобу, не встановлено.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

З витягу з кримінального провадження № 0000291 встановлено, що 28.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

З рапорту слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 від 27.04.2021 року, встановлено, що 27.04.2021 близько 21:12 години в Соборному району м. Дніпра в районі будинку № 10 по бульвару Слави відбувся наїзд автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 на пішохода (особа не встановлена). Внаслідок даного ДТП пішоходу спричинені тілесні ушкодження.

Водій автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 , страховий поліс невідомий.

Автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_9 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Особі чоловічої статі (не встановленій) внаслідок ДТП спричинена забійна рана тім`яне-скроневої ділянки справа, ЗТГК, ЗГМ, внутрішньо-черевна кровотеча, перелом бічної крига, зі зміщенням справа, перелом сідничних кісток справа зі зміщенням, перелом вертлюжної западини справа.

З рапорту помічника чергового Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.04.2021 року встановлено, що 27.04.2021 року о 21:13 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.04.2021 о 21:12 на зупинці Бакінська по проспекту Героїв у Соборному районі м. Дніпро збили чоловіка близько 40 років, який потрапив під авто заявника Джилі д/з НОМЕР_5 і потім під тролейбус.

За результатами відпрацювання події працівниками УПП в Дніпропетровській області на місці ДТП виявлено автомобіль Джилі днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 та який пояснив, що рухаючись по проспекту Героїв зі сторони вул. Космічна в третьому ряду поблизу буд. 8 по бульвару Слави, побачив, як у невстановленому місці невідомий чоловік перебігає дорогу, після чого він зменшив швидкість, щоб пропустити пішохода, однак, той різко побіг назад та потрапив під колеса його автомобілю. Після чого, від удалу пішохід відлетів під колеса тролейбусу 1567, який рухався в попутному напрямку другому ряді. Водієм тролейбусу виявився ОСОБА_15 , водії викликали на місце швидку, яка до приїзду працівників поліції забрала потерпілого до лікарні ім. Мечникова, тому встановити дані потерпілого не вдалося, на місце викликано СОГ.

З наведеної інформації слідує, що виклик на службу 102 про дорожньо-транспортну подію здійснив ОСОБА_5 , що узгоджується із показами обвинуваченого, наданими під час судового розгляду.

З рапорту помічника чергового Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.04.2021 року встановлено, що 27.04.2021 року о 21:18 годині ОСОБА_16 повідомив, що за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 19 напроти вказаного будинку автомобіль збив чоловіка. ШМД на місці події, а також прохав прискорити прибуття поліції.

З наведеної інформації встановлено, що виклик на службу 102 про дорожньо-транспортну подію здійснив свідок ОСОБА_16 , що узгоджується із показами останнього, наданими під час судового розгляду.

З рапорту помічника чергового Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.04.2021 року вбачається, що 27.04.2021 року о 21:14 за адресою: Соборний район м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 19 трапилась ДТП автомобіль НОМЕР_1 збив пішохода, який відлетів та потрапив під колеса тролейбуса під маршрутом № 12 з номером 1566. Заявниця центральний диспетчер міського електротранспорту.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.04.2021 року з додатками до нього у вигляді схеми та фототаблиці встановлено, що слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за участю понятих, в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_22 , в умовах дощу, в темну пору доби з міським електроосвітленням, проведено огляд ділянки місцевості, яка розташована по проспекту Героїв в напрямку руху від вул. Космічної до бульвару Слави, де виявлено транспортний засіб № 1 - «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб № 2 - тролейбус АКСМ-321 з індивідуальним номером 1576. На транспортному засобі № 1 виявлено пошкодження на капоті, решітці радіатора, погнуто номер, деформовано кришу автомобіля, розбито лобове скло. На транспортному засобі № 2 пошкоджень не виявлено.

За наслідками проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди складено схему до протоколу огляду місця події від 27.04.2021 року, на якій зафіксоване місце розташування транспортного засобу «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 та тролейбусу АКСМ-321 з індивідуальним номером 1576 після наїзду на пішохода, напрямок руху транспортного засобу, розташування дорожніх знаків, дорожньої розмітки на проїзній частині дороги.

Обставини події, розташування транспортних засобів та наявність пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані під час огляду місця події та відображені у схемі та фототаблиці до протоколу, які, у своїй сукупності, узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , наданими останніми в судовому засіданні.

З довідки КЗ «ДОКЛ ОСОБА_23 » № 319 встановлено, що невідомому приблизно 40 років приймально-діагностичним відділенням надана медична допомога з приводу ЗТГК, ЗГМ, забійна рана тімьяно-скроневої ділянки справа, ЗТГК, ЗГМ, внутрішньо черевна кровотеча, перелом бічної крига, зі зміщенням справа, перелом сідничних кісток справа зі зміщенням, перелом вертлюжної западини справа та рекомендовано госпіталізацію.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1944 від 28.04.2021 року встановлено, що у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1945 від 28.04.2021 року встановлено, що у ОСОБА_15 ознак сп`яніння не виявлено.

З протоколу огляду від 28.04.2021 року та додатку до нього в вигляді конверту із «micro SD Transcend» встановлено, що слідчим за участі понятих проведено огляд інформації на «micro SD Transcend» об`ємом 16 GB, на якому міститься відеофайл ІМG_8533 з відеокамери з реєстратора автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 . При перегляді відео файлу видно частину дороги проспекту Героїв від вулиці Космічної в сторону бульвару Слави, темний час доби. Дорога освітлюється електричними ліхтарями, які розташовані у вздовж дороги. На автомобілі працюють двірники 02.07.2013 року час 07:22:45. На відмітці 02.07.2013 року час 07:22:45 в кадрі з`являється чоловік та відбувається наїзд даного автомобіля на нього.

Під час судового розгляду відтворено відеозапис, що міститься «micro SD Transcend», на якому зафіксовано момент наїзду на потерпілого ОСОБА_10 автомобілем під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , що підтвердив останній в судовому засіданні.

З протоколу огляду від 12.05.2021 року та додатку до нього в вигляді конверту із оптичним СD диском об`ємом 700 mb встановлено, що слідчим за участі понятих проведено огляд інформації на оптичному диску з відеокамер системи ситуаційного відеоспостереження міста Дніпра, яка розташована за адресою пр. Героїв.

При перегляді відеофайлу К-122.1о pr.Geroiv-bul.Slavy_06EF9510__1 видно частину дороги пр. Героїв від вул. Космічної в сторону бульвару Слави. Темний час доби. На відмітці 21:05:24 в кадрі з`являється чоловік на роздільній смузі, який рухався у вдовж смуги та після чого почав переходити дорогу у спокійному руху (21:05:40). В цей час на дорозі рухається тролейбус. На відмітці 21:05:40 в кадрі з`являється автомобіль, який рухається зі сторони вул. Космічної у напрямку бульвару Слави, який перетнув пішохідний перехід та продовжуючи свій рух здійснив наїзд на пішохода (21:05:44), який рухався у спокійному темпі зліва направо за напрямком руху автомобіля. Від удару пішохід підлітає у повітря та падає на асфальт вздовж тролейбусу.

Під час судового розгляду відтворено відеозапис, що міститься оптичному СD диску об`ємом 700 mb », на якому зафіксовано момент наїзду автомобіля на пішохода та момент падіння пішохода в сторону тролейбусу, який починає свій рух.

Відтворені під час судового розгляду відео файли підтверджують факт наїзду на пішохода ОСОБА_10 легковим автомобілем «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 за керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , що в повній мірі узгоджується із показами обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні.

З висновку експерта № 1233е від 27 травня 2021 року, встановлено, що за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепо-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, забійної рани в тім`яно-скроневій області праворуч;

- закритої тупої травми грудної клітини з явними лівостороннього пневмотораксу ( повітря у плевральній порожнині);

- закритої тупої травми живота та тазу: відкриву серпоподібної зв`язки печінки, розриву печінки, розриву парієтальної очеревини в правій клубовій ділянці, заочеревинної гематоми в малому тазу невеликих розмірів, з явищами внутрічеревної кровотечі, закритого перелому бічної маси крижі праворуч зі зміщенням уламків, зліва з задовільним стоянням відламків, закритого перелому вертлюгової западини справа, численні садна та розриви шкіри передньої черевної стінки праворуч;

- численних саден у кількості не менше 29-ти по тильній поверхні лівої кисті: проекції 1-ї, 2-ї, 3-ї та 5-ї п?ясних кісток, міжфалангових суглобів 1-го та 2-го пальців, по тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 2-го пальця, по задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключиною та передньо-пахвовою лініями в проекції 6-го, 7-го ребр та в проекції підребер?я, на передній черевній стінці ліворуч у нижньому відділі, в клубовій області ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу, по передній поверхні у лівій гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній та передньо-внутрішній поверхням правого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передній та внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції пахової складки праворуч з переходом на проекцію передньо-внутрішньої поверхні правого стегна у верхню третину, в проекції лобка на всьому протязі, в проекції правого кульшового суглобу; трьох синців - по передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого передпліччя у верхню третину, по тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5-ї п?ясних кісток.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини рухаючогося автозасобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування у КІ «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова «ДОР», тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно 11.2.1. 3л. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" ", затверджених, наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

З висновку експерта № КСЕ-19/104-21/16228 від 27.05.2021 року за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи встановлено, що згідно наданої на дослідження відеограми «K-122/1o pr.Geroiv-bul.Slavy_06EF9510__1» з моменту виходу пішохода з розділової смуги на проїзну частину дороги до моменту наїзду на нього автомобілем «Geely MR-7151A» минуло 4,7 секунди.

Середня розрахункова швидкість руху автомобіля «Geely MR-7151A» перед наїздом на пішохода складає 70.0 км/годину.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно до вимог п. п. 12.3, 12.9 (б) та дорожнього знаку «3.29» (обмеження максимальної швидкості до 40 км/годину) додатку № 1 правил дорожнього руху України.

Дії водій автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з даною ДТП.

Дії водій автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , при заданому механізмі пригоди, не відповідали вимогам п. 12.9 (б) та дорожньому знаку «3.29» (обмеження максимальної швидкості до 40 км/годину) додатку № 1 Правил дорожнього руху України, проте встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п. 12.9 (б) та дорожнього знаку «3.29» (обмеження максимальної швидкості до 40 км/годину) додатку № 1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

При заданих вихідних даних, водій автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля «Geely MR-7151A» до місця наїзду.

Із висновку експерта № 1303е від 04.06.2021 року встановлено, що за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепо-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, забійної рани в тім`яно-скроневій області праворуч;

- закритої тупої травми грудної клітини з явними лівостороннього пневмотораксу ( повітря у плевральній порожнині);

- закритої тупої травми живота та тазу: відриву серпоподібної зв`язки печінки, розриву печінки, розриву парієтальної очеревини в правій клубовій ділянці, заочеревинної гематоми в малому тазу невеликих розмірів, з явищами внутрічеревної кровотечі, закритого перелому бічної маси крижі праворуч зі зміщенням уламків, зліва з задовільним стоянням відламків, закритого перелому вертлюгової западини справа, численні садна та розриви шкіри передньої черевної стінки праворуч;

- численних саден у кількості не менше 29-ти по тильній поверхні лівої кисті: проекції 1-ї, 2-ї, 3-ї та 5-ї п?ясних кісток, міжфалангових суглобів 1-го та 2-го пальців, по тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 2-го пальця, по задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключиною та передньо-пахвовою лініями в проекції 6-го, 7-го ребр та в проекції підребер?я, на передній черевній стінці ліворуч у нижньому відділі, в клубовій області ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу, по передній поверхні у лівій гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній та передньо-внутрішній поверхням правого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передній та внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції пахової складки праворуч з переходом на проекцію передньо-внутрішньої поверхні правого стегна у верхню третину, в проекції лобка на всьому протязі, в проекції правого кульшового суглобу; трьох синців - по передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого передпліччя у верхню третину, по тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5-ї п?ясних кісток.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, можна вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і виступаючі частини рухаючогося автозасобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди з послідуючим падінням на дорожнє покриття з наступними фазами травмування:

- 1 фаза удар виступаючими частинами автомобіля (капот, решітка радіатора, номерний знак) в область нижніх кінцівок пішохода, який знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні;

- 2 фаза запрокидування пішохода на капот та лобове скла автомобіля правою половиною тіла;

- 3 фаза підкидання пішохода вгору з послідуючим падінням на дорожнє покриття.

При проведенні судово-медичної експертизи будь-яких даних за наїзд або переїзд колесом транспортного засобу не виявлено.

З висновку експерта № СЕ-19/104-21/18046-ІТ від 11.06.2021 року за результатами проведеної судової експертизи технічного стану транспортного засобу встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система автомобіля GEELY MR-7151A реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходиться в працездатному стані.

Враховуючи, що робоча гальмівна система автомобіля GEELY MR-7151A реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходиться в працездатному стані, то дослідження питання щодо моменту виникнення несправності даної системи зазначеного автомобіля, не проводилось.

На момент огляду рульове керування автомобіля GEELY MR-7151A реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходилося в працездатному стані.

Враховуючи, що рульове керування автомобіля GEELY MR-7151A реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходиться в працездатному стані, то дослідження питання щодо моменту виникнення несправності даної системи зазначеного автомобіля, не проводилось.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , експертів ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального проступку, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Отже, з урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що діяння, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 , надані під час його допиту та позицію сторони захисту, яка полягала у тому, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження саме внаслідок потрапляння під колеса тролейбуса під керуванням водія ОСОБА_15 , який фактично його переїхав, а також у запереченні причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами та здійсненням наїзду на ОСОБА_10 автомобілем під керуванням обвинуваченого, суд відноситься до них критично та вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Так, покази обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно того, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження саме внаслідок потрапляння під колеса тролейбуса під керуванням водія ОСОБА_15 , який фактично його переїхав, є хибними та такими, що повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , які знаходились безпосередньо на місці події, доставали ОСОБА_10 з-під тролейбусу та наполягали на тому, що жодного контакту коліс або ж кузову тролейбусу з потерпілим не було, останній знаходився перед колесом тролейбусу, а також свідка ОСОБА_16 , який спостерігав за цими подіями на відстані і дав аналогічні покази. До того ж ці обставини в подальшому підтвердив і обвинувачений ОСОБА_5 .

Покази згаданих свідків узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду доказами, в тому числі, відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, на якому зафіксовано здійснення наїзду автомобілем GEELY реєстраційний номер НОМЕР_3 на пішохода ОСОБА_10 , за результатами дослідження якого складено висновок комплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи, відповідно до якого дії водія автомобіля «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з даною ДТП та висновком судово-медичного експерта, відповідно до якого визначений механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Надане під час судового провадження стороною захисту фотозображення на аркуші А4, на якому, за твердженнями захисника ОСОБА_6 , зафіксоване розташування потерпілого ОСОБА_10 під колесами тролейбуса, суд не приймає до уваги, оскільки захисником не доведено, що вказаний доказ був отриманий у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб. Тим більше, стороною захисту ця роздруківка надана у такій якості, яка унеможливлює встановлення та визначення відомостей, що зафіксовані на цьому фотозображенні.

До того ж, допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 , який керував тролейбусом, повністю спростував версію сторони захисту стосовно того, що він наїхав на пішохода ОСОБА_10 , який від удару впав асфальт перед колесами тролейбуса, та наполягав на тому, що він зупинив тролейбус та будь-якого контакту коліс або ж кузову тролейбусу з потерпілим не було.

Отже, під час судового розгляду, окрім тверджень сторони захисту, об`єктивних даних про те, що тролейбус здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , який від удару відлетів на певну відстань та впав на асфальт перед тролейбусом, який рухався, не встановлено.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час додаткового допиту, про який останній клопотав вже після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та стадії судових дебатів, та мотиви, що спонукали останнього змінити свою позицію, на якій він наполягав упродовж судового розгляду, суд виходить з наступного.

Так, під час додаткового допиту обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю та погодився з тим, що тяжкі тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_10 , останній отримав саме внаслідок здійснення наїзду автомобілем під його керуванням.

Такі покази обвинуваченого узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , експертів ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та дослідженими під час судового розгляду доказами.

В той же час, суд переконаний, що визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали в її результаті, не пов`язане з щирим каяттям ОСОБА_5 у скоєному та покликане іншими мотивами, зокрема, мотивом уникнення суворого покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Тож, до таких висновків суд дійшов, з огляду на посткримінальну поведінку ОСОБА_5 , який не відшкодував потерпілому навіть частково заподіяні збитки, в тому числі, витрати на лікування та проходження реабілітаційного періоду після закінчення стаціонарного лікування, маючи об`єктивну можливість під час судового розгляду, не попрохав вибачення у потерпілого ОСОБА_10 , не здійснив жодних намагань поспілкуватися з потерпілим та запропонувати хоча б якусь допомогу.

При цьому, доводи обвинуваченого про те, що він із своїми друзями здавали кров для потерпілого під час знаходження останнього у лікарні, об`єктивно нічим не підтверджені.

Під час тривалого судового розгляду поведінка обвинуваченого жодним чином не вказувала на щирий жаль з приводу інкримінованих подій та осуд своєї поведінки, навпаки ОСОБА_5 намагався ввести суд в оману твердженнями про те, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_10 не міг отримати внаслідок наїзду його автомобілем, висуваючи версію, що такі наслідки виникли в результаті наїзду на потерпілого тролейбусом, який фактично переїхав останнього.

Навіть під час додаткового допиту, пояснюючи суду мотиви, з яких вирішив змінити покази, обвинувачений не переконав суд у щирості такої позиції та наявності дійсного каяття.

Окремо, суд зауважує і на ті обставини, що бажання обвинуваченого визнати свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, виникле у ОСОБА_5 на стадії судових дебатів, тобто після завершення судового розгляду, зокрема, після допиту потерпілого, свідків, експертів та дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, які у своїй сукупності, спростовували зайняту стороною захисту попередню позицію.

Отже, наведені обставини не свідчать на користь позиції сторони захисту щодо щирого визнання ОСОБА_5 своєї провини і дійсного каяття у скоєному, та, вочевидь, викликають у суду обґрунтований сумнів.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

З огляду на приписи ст. 65 КК України суд при призначенні покарання має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Саме ж призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду під час призначення покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання, конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Отже, насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з необережною формою вини.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 зі слів має середньо технічну освіту, раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений і має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеною особою, офіційно не працевлаштований, зі слів - працює водієм таксі та здійснює міжміські перевезення, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується з позитивної сторони.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час додаткового допиту стверджував, що свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю та не оспорює, що тяжкі тілесні ушкодження були отримані потерпілим саме внаслідок здійснення наїзду його автомобілем, суд вважає, що така позиція останнього не є щирою і покликана мотивом уникнення суворого покарання за вчинене, а його посткримінальна поведінка не свідчить про дійсне каяття.

Тож, з наведених у цьому вироку мотивів суд приходить до висновку про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

Інших передбачених ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшуючих обставин не встановлено.

Відтак, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зважає на конкретні обставини дорожньо-транспортної події та її наслідки, зокрема, грубе порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху та здійснення наїзду на потерпілого, що призвело до отримання ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, враховує позицію потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_4 , посткримінальну поведінку обвинуваченого, який навіть частково не відшкодував заподіяні потерпілому збитки, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що останньому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступних висновків.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.

Отже, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, суд, насамперед, виходить з конкретних обставин справи, характеру допущених порушень вимог Правил дорожнього руху та їх наслідків, зокрема, грубе порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху та здійснення наїзду на потерпілого, що призвело до отримання ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та приходить до переконання, що, справедливим та доцільним у даному випадку, буде призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 2 років, що, у свою чергу, сприятиме підвищенню рівня безпеки інших осіб учасників дорожнього руху та буде відповідною протиправному діянню реакцією держави.

Підсумовуючи наведене, на переконання суду, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає загальним засадам його призначення, встановленим КК України, і відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення як основного, так і додаткового покарання. Таке покарання ґрунтується на вимогах статей 50 і 65 КК України, згаданих вище принципах, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд не може погодитися із позицією прокурора ОСОБА_3 у судових дебатах, який орієнтував суд на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільнення від його відбування покарання з іспитовим строком, без позбавлення права керувати транспортним засобом, яка є невмотивованою та такою, що не ґрунтується на вимогах закону з тих підстав, що запропоноване стороною обвинувачення покарання, є занадто м`яким і таким, що не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, виходячи з наступного.

Зокрема, у своєму виступі прокурор не обтяжив себе наведенням відповідного обґрунтування щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто не пов`язаного із реальним його відбуттям, пославшись лише на відсутність у обвинуваченого судимостей, позитивні характеристики та наявність обставини, що пом`якшує покарання останнього, щирого каяття.

При цьому, поза увагою прокурора лишилися три роки судового розгляду упродовж якого обвинувачений винним себе визнавав частково та заперечував наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, позиція потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_4 , посткримінальна поведінка ОСОБА_5 , який навіть частково не відшкодував потерпілому витрати на лікування та намагання обвинуваченого ввести суд в оману, перекладаючи вину на водія тролейбуса, яким стороною обвинувачення не надано жодної оцінки у своєму виступі.

Отже, з такою позицією сторони обвинувачення суд не може погодитися, адже, зайнята обвинуваченим позиція та його посткримінальна поведінка не свідчить про щире каяття ОСОБА_5 у скоєному, а тому формальне визнання обвинуваченим своєї вини не може бути розцінене судом, як пом`якшуюча покарання обставина у розумінні положень ст. 66 КК України.

До того ж, прокурор у судових дебатах не навів жодних мотивів в обґрунтування своєї позиції стосовно додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом, яке просив суд не призначати обвинуваченому ОСОБА_5 .

Отже, така невмотивована позиція прокурора ОСОБА_3 , є такою, що не відповідає вимогам кримінального закону, зокрема, ст. 65 КК України, внаслідок очевидної м`якості покарання, про призначення якого просив прокурор.

Також, суд не погоджується із позицією сторони захисту, яка повністю збігається з позицією прокурора ОСОБА_3 , висловленою в судових дебатах, з наведених вище мотивів.

До того ж доводи сторони захисту стосовно того, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого ОСОБА_5 є надання послуг таксі та перевезення пасажирів, є непереконливими та такими, що не підтверджені жодними доказами.

Вирішуючи поданий в межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_10 в межах даного кримінального провадження подав цивільний позов до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування завданої ДТП матеріальної та моральної шкоди.

Матеріальну шкоду в сумі 39 940грн 50коп, яка складається з витрат, понесених на лікування, придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», як страховика за полісом № 202470173, також зі страховика просить стягнути моральну шкоду в сумі 1 997грн 50коп згідно положень ст. 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; і, визначивши загальну суму моральної шкоди в 300 000грн, просить стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 298 002грн 75коп, тобто за мінусом 1 997грн 25коп, вже заявлених до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна».

На вказаний цивільний позов ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подано відзив, в якому цивільний відповідач, не заперечуючи по суті заявлених позовних вимог, наявності страхового поліса № 202470173 та розміру заявленої матеріальної та моральної шкоди, просить відмовити в цивільному позові ОСОБА_10 , спираючись на порушення позивачем відповідної процедури отримання виплати страхового відшкодування, який не виконав свій обов`язок і не подав на адресу відповідача заяву на таку виплату, а тому його право не було порушено, що вказує на передчасність позовної заяви.

ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 на позовну заяву ОСОБА_10 не подано відзив. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 не визнав заявлені до нього позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, спираючись на те, що розмір таких вимог є занадто великим та на відсутність у нього матеріальної можливості сплатити ці кошти, оскільки він офіційно не працевлаштований, є тимчасово переміщеною особою та має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти позовної заяви, посилаючись на її необґрунтованість, недоведеність заявлених до його підзахисного позовних вимог та формальний підхід до викладення мотивів у цій заяві, які скопійовані з загальної мережі Інтернету.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав.

Під час судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст. 17 КПК України, тобто поза розумним сумнівом, установлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху (пункту 12.3 ПДР України) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Зокрема, внаслідок дорожньо-транспортної події позивач отримав тілесні ушкодження у виді тяжкої сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, забійної рани в тімьяно-скроневій області праворуч, закритої тупої травми грудної клітини з явищами лівостороннього пневмотораксу (повітря у плевральній порожнині), закритої тупої травми живота та тазу: відриву серпоподібної зв?язки печінки, розриви печінки, розриву парієтальної очеревини в правій клубовій ділянці, заочеревинної гематоми в малому тазу невеликих розмірів, з явищами внутрічеревної кровотечі, закритого перелому бічної маси крижи праворуч зі зміщенням уламків, закритого перелому лонної та сідничної кісток справа зі зміщенням уламків, зліва з задовільним, стоянням відламків, закритого перелому вертлюгової западини справа, численні садна та розриви шкіри передньої черевної стінки праворуч, чисельних саден у кількості не менше 29-ти - по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-й, 2-й, 3-й, та 5-й п?ясних кісток, міжфалангових суглобів 1-го та 2-го пальців по тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної, фаланги, 2-го пальця, по задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третині, по задній поверхні, правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключиною та передньо-паховою лініями в проекції 6-го, 7-го ребер та в проекції підребер?я, на передній черевній стінці ліворуч у нижньому відділі, в клубовій області, ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу, по передній поверхні, у лівій гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній та передньо-внутрішній поверхням правого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передній та внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції пахової складки праворуч з переходом на проекцію передньо-внутрішньої поверхні правого стегна у верхню третину, в проекцію лобка на всьому протязі, в проекції правого кульшового суглобу; трьох синців - попередньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній, поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задньо-зовнішню поверхню правого передплічча у верхню третину, по тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5-ї пьясних кісток.

Як встановлено під час судового розгляду, і ці обставини не заперечували учасники (сторони), цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ОСОБА_5 у відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, страхувальник та інші особи, які правомірне володіють забезпеченим транспортним засобом укладають із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Отже, заподіяння потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Разом з тим, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Однак, деліктне та договірне зобов`язання не виключають одне одного, тому потерпілий (кредитор) на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди виключно до особи, яка завдала таку шкоду, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Виходячи з наведеного, потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, висновки суду в кримінальному провадження, тим більше в цьому, є обов`язковими для врахування в порядку цивільної юрисдикції.

За цих обставин беззаперечним фактом є те, що ОСОБА_10 має право на звернення за відшкодуванням завданої йому діями ОСОБА_5 шкоди, як і пред`явлення вимог до ПрАТ «СК «Євроінс України».

Вирішуючи питання відшкодування завданої ОСОБА_10 матеріальної шкоди, слід урахувати, що відповідно до позовної заяви в сума в 39 940грн 50коп пред`явлених вимог до ПрАТ «СК «Євроінс України» складається з витрат на придбання: медичного інвентарю (пластина динамічна титанова, вінт, сверло, милиці ліктьові, крісло-каталка, стілець туалетний, ходунки універсальні, матрац протипролежневий, медичні шприци, перчатки), медичних ліків та препаратів тощо.

При цьому, до позовної заяви на підтвердження заявленого розміру матеріальної шкоди додані докази, зокрема, копії відповідних рахунків на оплату та товарних чеків на загальну суму 40 603грн 32коп, яка є більшою, ніж заявлена у позові.

Тож, судом встановлено, що розмір понесених позивачем витрат на лікування відповідно до наданих чеків становить 40 603грн 32коп, однак, з огляду на положення ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у межах заявленого позивачем розміру 39 940грн 50коп, який є цілком доведеним.

Питання відшкодування моральної шкоди регламентується Цивільним кодексом України, зокрема - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, але якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, і КПК України не врегульовані, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тобто на підставі положень Цивільного кодексу.

Згідно до 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1168 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого та ПрАТ «СК «Євроінс України» моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що в судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим, цивільно правову відповідальність якого було застраховано ПрАТ «СК «Євроінс України», потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_10 безсумнівно отримав моральні страждання, які мають бути відшкодованими в порядку та розмірі встановленому законом.

Слід урахувати, що загально відомим фактом, який не потребує доказуванню, є те, що будь-яке тілесне ушкодження супроводжується болем. При цьому, в момент заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та з моменту заподіяння до моменту відновлення цілісності частин тіла та загоєння ран, останній відчував біль та дискомфорт, певний час знаходився у реанімації в комі, тривалий час проходив стаціонарне лікування, під час якого переніс численні оперативні втручання, в тому числі, і встановлення апарату Єлизарова, не міг самостійно пересуватися та обслуговувати себе, що безумовно потягло зміни в сталому образі життя через вимушеність проходити лікування, відвідувати лікарів, а також ураховуючи характер та тяжкість тілесних ушкоджень, які отримав ОСОБА_10 - вимушені зміни в житті, пов`язані як з тривалим реабілітаційним періодом, неможливістю працювати із фізичним навантаженням, пересуватися у господарських справах (особистих), так і з самозабезпечення, проведення дозвілля з друзями та жінками. Тобто, суд має враховувати не лише ступінь тяжкості ушкодження, отриманого болю, а також період часу, який потерпілий зазнав вимушених змін та страждань. На думку суду, таким періодом є час з моменту заподіяння до моменту повного одужання (відновлення) відповідно до встановленого порядку визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження (тяжке тілесне ушкодження) - ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц).

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним завданій шкоді.

Виходячи з наведених висновків, та розглядаючи заявлені потерпілим вимоги, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, майновий стан відповідачів, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що позивачу відповідно до вказаних міркувань щодо отриманих страждань, рівня втручання та вимушених змін, тривалість лікування, завдано шкоди, яка судом оцінюється в сумі 200 000грн 00коп і, на думку суду, є цілком рівнозначною та достатньою, ураховуючи та співставляючи цю суму з прожитковим мінімумом для працездатної особи та мінімальною заробітною платою, тобто рівнем соціального захисту населення в Україні в 2025 році.

Сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок страхової компанії, а саме ПрАТ «СК «Євроінс України» має становити не більше 5% від суми завданої шкоди здоров`ю. Тобто від суми, яка витрачена позивачем на відновлення здоров`я відповідно до вимог статті 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У цьому провадженні відповідно до вимог ст. 12 ЦПК, де кожна сторона кримінального провадження надала свої пояснення та заперечення, судом встановлена та підтверджена сума завданої шкоди здоров`ю ОСОБА_10 в розмірі 39 940грн 50коп.

За вказаних обставин з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс України» на користь позивача підлягає стягненню в якості відшкодування моральної шкоди 1 997грн 02коп, а отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Наведене також доводить, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 визначається шляхом віднімання визначеного розміру шкоди, який підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс України» з розміру, який судом визначений як загальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню в цьому провадженні (200 000грн - 1 997грн 02коп (стягнуто зі страхової)), а всього з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 198 002грн 98коп.

Тож, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь матеріальної шкоди в розмірі 39 940грн 50коп та моральної шкоди у розмірі 1 997грн 25коп, та з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди у розмірі 298 002грн 75коп підлягає частковому задоволенню.

Зокрема, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_10 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 39 940грн 50коп та моральної шкоди у розмірі 1 997грн 02коп, а всього загальну суму 41 937грн 52 коп.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 198 002грн 98коп.

В решті позовних вимог слід відмовити.

В межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2021 року накладено арешт на автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованийо на ОСОБА_9 , а також на «micro SD «Tramscend» об`ємом 16 GB на якому мається відеозапис факту наїзду на пішохода з обов`язковим позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування.

Отже, вирішуючи питання щодо скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, з огляду на наведені вимоги кримінального процесуального закону, зважаючи на те, що майно, на яке накладено арешт, не підлягає спеціальній конфіскації, санкція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, до того ж, транспортний засіб належить на праві власності іншій особі ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про необхідність скасування накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2021 року арешту на автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого на ОСОБА_9 , а також на «micro SD «Tramscend» об`ємом 16 GB з відеозаписом факту наїзду на пішохода.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 105 повернути ОСОБА_9 , як власнику цього майна;

- «micro SD «Tramscend» об`ємом 16 GB із відеозаписом факту наїзду на пішохода, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню комплексної судово фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертиза, оформленої висновком експерта № КСЕ-19/104-21/16228 від 27.05.2021 року у розмірі 4 118 (чотирьох тисяч ста вісімнадцяти) гривень 88 копійок та експертизи технічного стану транспортного засобу, оформленої висновком експерта № КСЕ-19/104-21/18046-ІТ від 11.06.2021 року у розмірі 2 745 (двох тисяч семи ста сорока п`яти) гривень 92 копійок, що підтверджуються довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

Строк покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 в порядку виконання вироку.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року арешт на автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_9 , а також на «micro SD «Tramscend» об`ємом 16 GB з відеозаписом факту наїзду на пішохода.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь матеріальної шкоди в розмірі 39 940, 50 гривень та моральної шкоди у розмірі 1 997, 25 гривень, з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди у розмірі 298 002, 75 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 39 940 (тридцяти дев`яти тисячі дев`ятсот сорок) гривень 50 копійок, моральну шкоду у розмірі 1 997 (однієї тисячі дев`ятсот дев`яності семи) гривень 02 копійок, а всього загальну суму 41 937 (сорок одну тисячу дев`ятсот тридцять сім) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 198 002 (ста дев`яносто восьми тисяч дві) гривень 98 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню комплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи у розмірі 4 118 (чотирьох тисяч ста вісімнадцяти) гривень 88 копійок та експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 2 745 (двох тисяч сімсот сорока п`яти) гривень 92 копійок, на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «Geely MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 105 повернути ОСОБА_9 , як власнику цього майна;

- «micro SD «Tramscend» об`ємом 16 GB із відеозаписом факту наїзду на пішохода, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1