Справа № 738/2574/24
№ провадження 1-кп/738/169/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 жовтня 2024 року за № 0000217, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Чернігова, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та триває дотепер.

Цього ж дня у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП ) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

На виконання вказаних вище норм, вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 921 від 07.12.2016 (до 05.01.2023), та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо призову військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Крім того, у своїй роботі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки для визначення грифу обмеження доступу матеріальних носіїв інформації керуються вимогами Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом ЦУ СБУ 23 грудня 2020 року №383 та Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затвердженого наказом ГШ ЗСУ 30 січня 2023 року №12.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.8, 3.25 Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, інформація щодо місць перебування осіб з числа особового складу територіального центру комплектування та соціальної підтримки , осіб, які уповноважені на це начальниками районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки при виконанні ними службових та/або посадових обов`язків та інструкцій щодо оповіщення попередньо призначених, військового обов`язаних та резервістів є службовою інформацією, тобто інформацією з обмеженим доступом.

Громадянка України ОСОБА_2 знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ТЦК та СП , умисно, вирішила перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

З метою перешкоджання діяльності ТЦК та СП зі здійснення мобілізаційних заходів ОСОБА_2 , за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, але не пізніше 12.07.2023, використовуючи особистий акаунт в додатку «Telegram» (багатоплатформовий зашифрований месенджер), під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якого прикріплений номер мобільного телефону НОМЕР_2 , приєдналася в якості користувача/учасника до каналу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» (кількість учасників вказаної групи станом на 25.10.2024 становить 124 особи).

Функціональним призначенням вказаного інформаційного ресурсу є інформування мешканців АДРЕСА_1 про дислокацію та переміщення військовослужбовців ТЦК та СП , які здійснюють визначені законодавством заходи щодо оповіщення про хід мобілізаційних заходів, з тим, щоб уникнути вручення повісток та подальшої мобілізації.

ОСОБА_2 була активною користувачкою/учасницею Telegram-групи «ІНФОРМАЦІЯ_4», де особисто здійснила не менше 3 дописів про дислокацію та переміщення військовослужбовців ТЦК та СП в АДРЕСА_1 , а саме:

- 12.07.2023 «Зі сторони Мени до нас їде воєнкомат»;

- 20.07.2023 «Воєнкомат в центрі на дев`ятці»;

- 22.09.2023 «Воєнна машина проїхала центр».

При цьому вказані повідомлення ОСОБА_2 відповідали фактичному місцю знаходження військовослужбовців ТЦК та СП та були доступні всім користувачам спільноти.

Тобто, вказані дії ОСОБА_2 акцентували увагу учасників каналу саме на діяльність ТЦК та СП , а не на інші аспекти інформаційного суспільства.

Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, здійснивши розміщення у Telegram-спільноті

«ІНФОРМАЦІЯ_4» повідомлень про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ТЦК та СП , ОСОБА_2 втрутилася в його законну діяльність та створила перешкоди та перепони в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватою у вчиненні якого визнається обвинувачена.

ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

05 грудня 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_2 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена ОСОБА_2 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 114-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинна понести обвинувачена ОСОБА_2 за ч.1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Виклад позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити та ухвалити вирок відповідно до умов угоди про визнання винуватості, призначити обвинуваченій покарання узгоджене сторонами угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою вину визнала повністю, обвинувачена та її захисник просили затвердити укладену угоду з прокурором і призначити узгоджене в ній покарання, зазначивши, що укладення угоди було добровільним та без застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок.

Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, яким суд керується.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За приписами пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу, суд дійшов наступних висновків.

Під час судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачена розуміє права, визначені в частині 4 статті 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи та інтереси сторін.

Встановлено, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 114-1 КК України, яке за приписами статті 12 КК України є тяжким злочином.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання є покаранням у межах санкції частини першої статті 114-1 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, та є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, оскільки було враховано обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання та за місцем роботи на посаді завідувача Блистівської філії КЗ «Менський будинок культури» Менської міської ради характеризується позитивно, як цілеспрямована, наполеглива, порядна та відповідальна, критично ставиться до своєї діяльності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на утриманні має малолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , 2015 року народження, є законним представником ОСОБА_7 , 2008 року народження, як внутрішньо переміщеної особи, на обліку у лікарі-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджене сторонами угоди покарання.

Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат та щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно зі статтею 100 КПК України, зокрема, речовий доказ: мобільний телефон моделі «Samsung», модель «Galaхy А52» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який використовувався обвинуваченою ОСОБА_2 як засіб вчинення інкримінованого їй злочину, підлягає спеціальній конфіскації у відповідності до вимог статей 96-1, 96-2 КК України та на підставі пункту першого частини дев`ятої статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, у даному кримінальному провадженні не застосовувались та не обирались і підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373-374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 грудня 2024 року між прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000217, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 жовтня 2024 року.

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: мобільний телефон моделі «Samsung», модель «Galaхy А52» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 - конфіскувати у дохід держави.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1