Справа № 761/573/25
Провадження № 1-кс/761/1316/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001262 від 11.07.2019,

установив:

На електронну адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (ЕП-271/25) скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001262 від 11.07.2019.

Скаргу мотивовано тим, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001262 від 11.07.2019, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

24.12.2024 адвокатом в порядку статті 220 КПК України відправлено на електронну адресу Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України клопотання щодо проведення слідчої дії - допиту потерпілого ОСОБА_17 .

Однак, отримано постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката.

Не погоджуючись з висновками детектива, викладеними в оскаржуваній постанові, адвокат звернулася до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова детектива від 27.12.2024 є необґрунтованою та протиправною, а тому просить скасувати постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язати детектива призначити та провести допит потерпілого ОСОБА_17 із залученням адвоката.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 07.01.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 08.01.2025 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Однак, на електронну адресу суду адвокат ОСОБА_3 направила заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Детектив Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 також не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляд справи.

Разом з тим, неявка детектива у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001262 від 11.07.2019, за підозрою у тому числі ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, у зазначеному кримінальному провадженні, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернулася із клопотанням від 24.12.2024 вих. № 569 про допит потерпілого ОСОБА_17 .

Постановою детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Обґрунтовуючи постанову детектив зазначила, що не підлягає задоволенню клопотання адвоката у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження потерпілий ОСОБА_17 вже допитаний детективом, необхідності в його додатковому допиті на даному етапі досудового розслідування немає. Крім цього, адвокатом не зазначено у клопотанні з яких саме питань необхідно провести допит потерпілого.

Слідчий суддя не погоджується з такою позицію слідчого, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя, враховуючи положення статті 110 КПК України, вважає, що оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання не є обґрунтованою з огляду на те, що детективом формально відмовлено у задоволенні клопотання та зазначено про те, що у кримінальному провадженні допит потерпілого вже здійснювався. Разом з тим, постанова не містить спростування необхідності повторного допиту потерпілого ОСОБА_17 у кримінальному провадженні, короткий виклад фактичних обставин, встановлених під час досудового розслідування, а також зазначено лише посилання на ст.ст. 94 та 220 КПК України. Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, вищевказана постанова є формальною та містить виключно норми чинного законодавства без зазначення мотивів та підстав прийняття вказаної постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Із урахуванням вищенаведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, зважаючи на позицію детектива, яка у судове засідання не з`явилася, письмових заперечень на скаргу не надала, а тому слідчий суддя вважає, що детектив під час винесення оскаржуваної постанови у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій за наслідками розгляду клопотань учасників кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження тощо. Більше того, спроба вчинення таких дій з боку слідчого судді була б невиправданим втручанням у роботу органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001262 від 11.07.2019 - задовольнити частково.

Скасувати постанову детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_5 від 27.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , від 24.12.2024 вих. № 569 у кримінальному провадженні № 0001262 від 11.07.2019.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1