УХ В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 26 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 26 квітня 2022 року, в якому він просить скасувати арешт на автомобілі марки Merсedes-Bеnz C220D (2019 року випуску) № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та Skoda Rapid (2015 року випуску) № кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , що на праві власності належать ОСОБА_4 , який накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року (справа № 758/6678/22).

Клопотання мотивовано тим, що арешт накладено необґрунтовано та наразі відсутня необхідність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки протягом 11-місячного терміну розслідування зазначеного кримінального провадження органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, що вказують на відсутність будь-яких кримінально караних дій з боку ОСОБА_4 , а також на правомірність набуття та використання ним автомобіля.

Так, постановою Верховного Суду від 19 березня 2019 року (справа № 826/9534/17) підтверджується, що ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «ДЗК «Донбасвуглепереробка», директором якого є ОСОБА_4 та ТОВ «Евро-Тест» законно видобували та перевозили вугілля, в період 2014-2017 років, з непідконтрольних територій на підконтрольну територію України. Жодних порушень закону при здійсненні господарської діяльності цими підприємствами, контролюючими державними органами у 2015-2022 роках не зафіксовано.

Таким чином, вказані автомобілі придбані ОСОБА_4 за законно отримані кошти та не можуть бути речовими доказами у цьому кримінальному провадженні. Крім того, жодній особі у межах цього кримінального провадження не повідомлено про підозру.

Враховуючи вищевикладене, наявність арешту істотно порушує конституційні права ОСОБА_4 як добросовісного набувача майна володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, тому представник звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце судового засідання повідомлявся належним, однак матеріали справи містять заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Частиною другою статті 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність представника власника майна та слідчого/прокурора.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала клопотання, та слідчого/прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено слідчим суддею в ході судового розгляду, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 26 квітня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 258-2, частиною четвертою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року у справі № 758/6678/22 накладено арешт на автомобілі: Merсedes-Bеnz C220D (2019 року випуску) № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та Skoda Rapid (2015 року випуску) № кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , що на праві власності належать ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та використання даного майна. Заборонено Головному сервісному центру МВС України та регіональним сервісним центрам здійснювати перереєстрацію вказаного транспортного засобу, а також заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вищевказаного майна.

18 квітня 2024 року вказане кримінальне провадження відповідно до статті 216 КПК України було передано за підслідністю з слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві до слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

У межах зазначеного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування факту організації службовими особами суб`єктів господарської діяльності, в тому числі, ТОВ «ДЗК «Донбасвуглепереробка», у змові з службовими особами Міністерства енергетики України, протягом 2014-2017 років, протиправного механізму поставки вугілля на підконтрольні Україні ТЕС/ТЕЦ з території так званої «ДНР».

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 826/9534/17 встановлено, що відвантаження та переміщення вугілля здійснювалось з урахуванням Наказу першого заступника керівника антитерористичного центру при СБ України №415ог від 12 червня 2015 року, яким затверджено «Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей». Діяльність таких суб`єктів господарювання була піддана ретельній перевірці та аналізу, зокрема і Державною фіскальною службою, та свідчить про необґрунтованість подальших посилань контролюючого органу на неможливість проведення господарської діяльності з постачання (вантажовідправлення) такими суб`єктами з підстав перебування таких на непідконтрольній території України.

Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Як вбачається зі змісту ухвали, якою накладено арешт на майно, слідчий суддя керувався вимогами статті 173 КПК України, врахував розумність і співмірність обмеження права власності, а також, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки транспортні засоби було придбано за рахунок грошових коштів отриманих в результаті реалізації протиправної схеми.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в силу статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

З викладених вище норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Слідчим суддею в ході судового розгляду встановлено, що доказів того, що арештоване майно придбано за рахунок грошових коштів, отриманих в результаті протиправної діяльності, тобто його відповідності критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

На противагу чому, представником власника майна було надано переконливі докази того, що арештовані автомобілі були придбані ОСОБА_4 за рахунок законно отриманих грошових коштів.

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 , поданим клопотанням довів відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_5 майном, а також обумовлювали арешт належного йому майна, оскільки доказів того, що арештоване майно має значення для кримінального провадження сторона обвинувачення не надала, тому слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.

З огляду на викладене та керуючись статтями 98, 170-173, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И ЛА:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року у справі 758/6678/22, на автомобілі: Merсedes-Bеnz C220D (2019 року випуску) № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та Skoda Rapid (2015 року випуску) № кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , що на праві власності належать ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1