Справа № 477/607/22
Провадження № 1-кп/477/35/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000897, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області, громадянки України, з вищою освітою, вдови, працюючої асистентом вчителя у Воскресенському ЗЗСО 1-3 ст., яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 111-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

З огляду на обвинувальний акт ОСОБА_4 обвинувачується у публічному запереченні громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічному заклику громадянином України до підтримки дій держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення у формі проступку передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, вчиненому за наступних обставин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року, о 05 годині 30 хвилин, Указом Президента України ОСОБА_8 введено воєнний стан на території України.

При цьому, під час дії воєнного стану, на початку червня 2022 року, у денний час (точний дата та час в ході досудового розслідування не встановлено), громадянка України ОСОБА_4 , знаходячись у публічному місці, а саме на продуктовому ринку по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою сприяння російській федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення у суспільстві думки та про виправданість легітимності дій представників влади і службових осіб збройних сил російської федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, у присутності сторонніх осіб, активно, публічно, вербально висловлювала свою власну позицію та поширювала заклики до підтримки рішень дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора, а саме висловлювала гасла «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти».

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 здійснила публічні заклики до підтримки рішень, дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, заперечувала обставини, викладені у обвинувальному акті. Суду пояснила, що працює вчителем, має понад 20 років педагогічного стажу, займає активну громадянську позицію, займається волонтерством, надає допомогу як ЗСУ так і громадянам селища, які потребують допомоги в скрутних умовах. Має авторитет та користується повагою у односельців. Заперечувала, що в час який вказує прокурор у обвинувальному акті знаходилась на ринку та щось говорила, а з особами, яких прокурор зазначає в якості свідків, не спілкувалась, жодних стосунків з ними не підтримує. При цьому, негативно охарактеризувала свідків, один з яких зловживає спиртними напоями, інший має психічне захворювання, є розумово відсталим.

Підтвердила, що її донька проживає у росії, а також те, що вона у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем була змушена їхати на заробітки та викладала російську мову у Чечні. Звертала увагу, що вказані факти не є такими, що підтверджують обвинувачення.

Вважає, що обставини викладені в обвинувальному акті, це наклеп, плітки, які не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 стороною обвинувачення було представлено наступні докази.

Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 19.06.2022 року, з огляду на який ОСОБА_9 просила прийняти міри до ОСОБА_4 , яка публічно налаштовує місцевих мешканців смт Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області на підтримку влади країни агресора РФ та дискредитує дії ЗСУ. Закликає не проявляти спротив збройній агресії рф (т. 1 а.с.237- 238).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_10 , під час якого він впізнав жінку, яка на початку червня 2022 року по вул. Соборна в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України та підтримувала рішення та дії держави-агресора (т. 1 а.с.239-240).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_11 , під час якого він впізнав жінку, яка на початку червня 2022 року по вул. Соборна в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України та підтримувала рішення та дії держави-агресора (т. 1 а.с. 241-242).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_12 , під час якого він впізнав жінку, яка на початку червня 2022 року по вул. Соборна в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України та підтримувала рішення та дії держави-агресора (т. 1 а.с. 245-246).

Захисник заперечував щодо вищезазначених доказів та звертав увагу, що вищезазначені протоколи не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки порушена процедура проведення цієї слідчої дії. Вказував, що фото ОСОБА_4 відрізняється від інших фото, які представлені для впізнання. Перед проведенням слідчої дії у осіб не було з`ясовано за якими особливими ознаками вони можуть впізнати особу. Зазначена у протоколах впізнання відповідь осіб, які брали участь у слідчій дії, на запитання дізнавача (прокурора) у всіх трьох протоколах є ідентичною. Крім цього, свідок ОСОБА_12 під час допиту показав, що така слідча дія з ним не проводилась. А з огляду на те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були допитані в судовому засіданні і у них неможливо з`ясувати ці обставини, то викликає сумнів щодо проведення цієї слідчої дії з їх участю. З огляду на що ці докази слід визнати недопустимими.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачена ОСОБА_4 була її вчителькою, знає її 15 років, працювала з нею, конфліктів між ними не було. З початку повномасштабного вторгнення з нею не спілкувались, лише бачила її. Безпосередньо свідком того, що вона прилюдно висловлювалася не була. Знає зі слів ОСОБА_13 , особисто присутня при розмові не була, що ОСОБА_4 говорила ОСОБА_14 , внук якої служить в ЗСУ та отримав поранення, що не треба було туди йти, бо російські солдати переможуть. Також вона це чула і від ОСОБА_14 .

Про висловлювання, які зазначені в обвинувальному акті, нічого не відомо, конкретно їх вона не чула.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є внутрішньо переміщеною особою. Оскільки його село постійно обстрілювали, він переїхав у смт Воскресенське, де жив у знайомих. На ринку в смт. Воскресенське 9 чи 10 червня 2022 року, він стояв у черзі і чув як жінка (обвинувачена) казала, що прийде росія і ми будемо жити краще. Вона стояла в черзі за картоплею за ним, і казала це чоловіку та жінці, які стояли поруч з нею. Інша жінка зробила ОСОБА_4 зауваження на її слова, як відреагувала обвинувачена на це він не бачив.

Будь яких висловлювань щодо військовослужбовців та висловлювання «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти» від неї не чув.

Обвинувачену бачив в перший раз на ринку. Після того як скупився, пішов додому. Через деякий час до нього прийшов дільничний і відвіз у відділення поліції, де його опитував слідчий. Під час допиту слово суверенітет не використовував, пред`явлення для впізнання йому не пропонували, фотографії та живих людей йому не показували. Підтвердив, що підписи у протоколах ставив.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування в якості свідків були допитані: ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про допит цих осіб як свідків обвинувачення клопотав прокурор.

Судом неодноразово направлялись виклики до суду на адресу цих осіб та надавались прокурору для вручення цим особам.

Неодноразово суд звертав увагу прокурора, що відповідно до частини 3 статті 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Разом з тим, прокурором цей обов`язок не виконаний. Судові засідання 10.04.2023 року, 20.06.2023 року, 11.01.2024 року, 29.02.2024 року, 24.04.2024 року (у тому числі неявка прокурора), 16.09.2024 року, 10.10.2024 року, 05.12.2024 року, 26.12.2024 року були відкладені за клопотанням прокурора для забезпечення явки свідків обвинувачення в судове засідання для допиту.

За весь період часу з 10.04.2023 року по 13.01.2025 року (закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами) прокурор забезпечив явку лише свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які були допитані в судовому засіданні. В одне із засідань була доставлена жінка, яку прокурор назвав свідком ОСОБА_14 , але оскільки ця особа не мала при собі документа, що посвідчує особу, суд був позбавлений можливості ідентифікувати особу. Більше ця особа в судове засідання не з`являлась.

13.01.2024 року в судовому засіданні прокурор в черговий раз клопотав щодо відкладення судового засідання для забезпечення явки свідків обвинувачення та надав рапорт старшого оперуповноваженого СКП ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, в якому зазначено, що встановлено місцезнаходження свідків ОСОБА_10 , який нині хворіє і може з`явитись в судове засідання через місяць та свідка ОСОБА_11 , який проходить службу.

Щодо інших свідків та понятих, про допит яких також клопотав прокурор та які не доставлені для допиту в судовому засіданні, будь-яку інформацію прокурор не надав.

Суд критично сприймає вищезазначений рапорт, оскільки у рапорті навіть не зазначено у якій частині проходить службу ОСОБА_11 . Щодо хвороби ОСОБА_10 , то відсутні будь-які докази щодо цього. Крім цього, відповідно до рапорту від 16.09.2024 року та доданих матеріалів (т.1 а.с. 225-226) ОСОБА_10 проходив лікування з 22.01.2024 року по 28.08.2024 року в КНП «МРФПМЦ» МОР, відділення №1, закінчив інтенсивну фазу лікування 27.04.2024 року. А тому, з огляду на вищезазначене, слід критично сприймати інформацію щодо неможливості явки свідка ОСОБА_10 до суду. Суд вважає цей рапорт надуманим та поданим з метою подальшого безпідставного затягування розгляду справи.

Суд звертався до керівника Миколаївської обласної прокуратури з проханням організувати роботу Миколаївської окружної прокуратури, забезпечити явку прокурора в судове засідання, який в свою чергу має забезпечити явку свідків обвинувачення. Разом з тим, цей захід виявився недієвим.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо вичерпання можливості щодо допиту свідків та понятих, а подальше відкладення судових засідань призводить лише до безпідставного затягування розгляду справи.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які позитивно охарактеризували обвинувачену та зазначили, що ніколи не помічали у неї проросійських поглядів та від неї закликів, які ставляться у провину, не чули.

Частиною 1 статті 111-1 КК України публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України або публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та/або окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Так, з огляду на обвинувальний акт, в судовому засіданні прокурор мав довести, що обвинувачена ОСОБА_4 під час дії воєнного стану, на початку червня 2022 року, у денний час, знаходячись на продуктовому ринку по вул. Соборна, 110, смт. Воскресенське, Миколаївського району, Миколаївської області, вербально висловлювала свою власну позицію та поширювала заклики до підтримки рішень дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора, а саме висловлювала гасла «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти».

При цьому, висловлювала це, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою сприяння російській федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки та про виправданість легітимність дій представників влади і службових осіб Збройних Сил російської федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України.

Аналізуючи представлені прокурором докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі статтею 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Суд не може прийняти в якості належного доказу, що підтверджує винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, показання свідка ОСОБА_9 оскільки, як вона сама показала, безпосереднім свідком того, що ОСОБА_4 прилюдно висловлювала гасла «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти» не була. Безпосереднім свідком розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 також не була, зміст цієї розмови їй відомий зі слів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Разом з тим, ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_13 під час досудового розслідування не допитувались, явку свідка обвинувачення ОСОБА_14 в судове засідання прокурор не забезпечив.

З огляду на статтю 97 КПК України суд має право прийняти в якості доказу показання з чужих слів у виняткових випадках. Проте, прокурор не зазначив у чому полягає винятковість цього випадку та не надав доказів неможливості допиту свідків, які були безпосередніми свідками події.

Щодо показань свідка ОСОБА_12 , то зі змісту його показань він не чув, як обвинувачена ОСОБА_4 висловлювала гасла «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти», про що зазначено в обвинувальному акті.

Також, з огляду на його показання, слід визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_12 , оскільки той, хоча і підтвердив свій підпис у протоколі, пояснив, що така слідча дія як пред`явлення для впізнання з ним не проводилась, фотографії та живих людей йому не показували.

З огляду на вищезазначене, також викликають обґрунтований сумнів докази, надані прокурором, а саме: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_11 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2022 року з участю ОСОБА_10 , оскільки ці особи в судове засідання не з`явились і обставини проведення з ними цієї слідчої дії з`ясувати неможливо.

Прокурор заявив клопотання про допит понятих, які брали участь у цій слідчій дії, яке суд задовольнив. Разом з тим, протягом тривалого часу явку цих понятих для допиту їх судом безпосередньо в судовому засіданні не забезпечив.

Крім цього, досліджуючи зміст вищезазначених протоколів, суд погоджується з доводами захисника, що фото ОСОБА_4 відрізняється від інших фото, які представлені для впізнання, зазначена у протоколах впізнання відповідь осіб, які брали участь у слідчій дії, на запитання дізнавача (прокурора) у всіх трьох протоколах є ідентичною, а саме: «на початку червня 2022 року, точної дати він не пам`ятає, перебуваючи по вул. Соборна в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області, бачив особу жіночої статі, віком приблизно 40-45 років, що мала світле волосся та коротку зачіску, тонкі брови та губи, яка публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України та підтримувала рішення та дії держави-агресора».

Відповідно до статті 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

З огляду на вищезазначене, суд вважає вищезазначені протоколи пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , недопустимими доказами, оскільки було порушено процедуру проведення цієї слідчої дії і взагалі, з огляду на показання свідка ОСОБА_12 , викликає сумнів щодо її проведення. Доказів зворотнього прокурор не надав.

Також слід звернути увагу, що у вищевказаних протоколах зазначено, що особи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , чули як особа, яку вони впізнали як ОСОБА_4 , публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України та підтримувала рішення та дії держави-агресора, але як саме не вказано.

Тобто, фактично доказового значення вищезазначені протоколи в частині, що ОСОБА_4 висловлювала гасла «треба припинити супротив та здатися рф», «росія сильна держава та нам її не перемогти», що інкримінується їй згідно з обвинувальним актом, не мають.

Як зазначено в постанові ККС ВС (справа № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19), при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що достовірними та беззаперечними доказами, поза розумним сумнівом, не було доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 111-1 КК України.

З огляду на що, згідно з положеннями ст. 373 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити вирок про її виправдання.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 111-1 КК України, та виправдати за недоведеністю вини.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1