Справа №712/39/25
Провадження № 1-кс/712/112/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 на постанову від 28.11.2024 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 щодо вчинення ОСОБА_3 дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,-

УСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду із скаргою звернувся командир Військової частини НОМЕР_1 на постанову від 28.11.2024 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві 28.11.2024 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 щодо вчинення ОСОБА_3 дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

На думку скаржника під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та надання ним правової оцінки, не проведено у повному обсязі слідчі дії.

Зокрема, у скарзі зазначено про незгоду із висновками слідчого щодо прийняття до уваги рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/10997/23, яким зобов`язано військову частину розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_3 . Зазначено, що на виконання рішення суду командиром військової частини НОМЕР_2 розглянуто рапорт військовослужбовця ОСОБА_3 та надано обґрунтовану відмову у його задоволенні через відсутність правових підстав. Наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 07.08.2023 № 99-РС, що стосується військовослужбовця ОСОБА_3 є чинним та підлягає виконанню. Отже, у зв`язку з невиконанням зазначеного наказу, у діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку з чим постанова слідчого має бути скасована.

Представник військової частини до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за відсутності скаржника.

Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явились, прокурор подав заяву про розгляд скарги за його відсутності

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Під час розгляду скарги встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 29.02.2024 на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.02.2024 у справі № 712/1712/24, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з вказаним повідомленням та матеріалами службового розслідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем, що проходить військову службу за контрактом, у військовому званні «молодший сержант», в умовах воєнного стану, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 307 від 25.10.2023 та припису військової частини НОМЕР_1 № 4318-ос від 25.10.2023, після вибуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не прибула у визначений строк 27.10.2023, до нового місця служби військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ).

Допитані в якості свідків військовослужбовці військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили неприбуття до вказаної військової частини (нового місця служби) молодшого сержанта ОСОБА_3 після переведення її з військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з показаннями допитаного в якості свідка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 . 25.10.2023 військовослужбовцю ОСОБА_3 вручено витяг з наказу про її переведення та припис про її вибуття із військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_4 . Причини нез`явлення ОСОБА_3 на службу до вказаної військової частини йому невідомі.

Допитати в якості свідка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 на виконання доручення слідчого оперативним підрозділом не вдалося у зв`язку з перебуванням останнього у зоні бойових дій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 25.04.2019 на посаді начальника радіолокаційної станції. З приводу переведення до військової частини НОМЕР_4 вказала, що 27.07.2023 ОСОБА_3 подала рапорт на звільнення з військової служби т.я. виховує дитину віком до 18 років (на підставі п.п. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу), проте даний рапорт командуванням було проігноровано. У зв`язку з цим ОСОБА_3 звернулася з позовом на вказані незаконні дії до Сумського окружного адміністративного суду. Знаючи про вказаний судовий спір, військовими службовими особами військової частини НОМЕР_1 підроблено рапорт від імені ОСОБА_3 та видано наказ про її переведення до іншої частини. Проте на час проведення допиту ОСОБА_3 (23.04.2024) судовий розгляд з вказаного приводу триває, а вона самостійно виховує сина 2017 року народження і має підстави для звільнення з військової служби, про що додала копії підтверджуючих документів.

Згідно з вказаним повідомленням та матеріалами службового розслідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем, що проходить військову службу за контрактом, у військовому званні «молодший сержант», в умовах воєнного стану, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 307 від 25.10.2023 та припису військової частини НОМЕР_1 № 4318-ос від 25.10.2023, після вибуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не прибула у визначений строк 27.10.2023, до нового місця служби військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ).

Допитані в якості свідків військовослужбовці військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили неприбуття до вказаної військової частини (нового місця служби) молодшого сержанта ОСОБА_3 після переведення її з військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з показаннями допитаного в якості свідка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 . 25.10.2023 військовослужбовцю ОСОБА_3 вручено витяг з наказу про її переведення та припис про її вибуття із військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_4 . Причини нез`явлення ОСОБА_3 на службу до вказаної військової частини йому невідомі.

Допитати в якості свідка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 на виконання доручення слідчого оперативним підрозділом не вдалося у зв`язку з перебуванням останнього у зоні бойових дій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 25.04.2019 на посаді начальника радіолокаційної станції. З приводу переведення до військової частини НОМЕР_4 вказала, що 27.07.2023 ОСОБА_3 подала рапорт на звільнення з військової служби т.я. виховує дитину віком до 18 років (на підставі п.п. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу), проте даний рапорт командуванням було проігноровано. У зв`язку з цим ОСОБА_3 звернулася з позовом на вказані незаконні дії до Сумського окружного адміністративного суду. Знаючи про вказаний судовий спір, військовими службовими особами військової частини НОМЕР_1 підроблено рапорт від імені ОСОБА_3 та видано наказ про її переведення до іншої частини. Проте на час проведення допиту ОСОБА_3 (23.04.2024) судовий розгляд з вказаного приводу триває, а вона самостійно виховує сина 2017 року народження і має підстави для звільнення з військової служби, про що додала копії підтверджуючих документів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у вказаній справі адміністративний позов ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 пп НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 пп НОМЕР_5 ) щодо нерозгляду та неприйняття рішення по суті рапорту ОСОБА_3 від 27.07.2023 про звільнення її з військової служби за сімейними обставинами; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 пп НОМЕР_5 ) розглянути рапорт ОСОБА_3 від 27.07.2023 про звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Вказане рішення оскаржено військовою частиною НОМЕР_1 до Другого апеляційного адміністративного суду, яким ухвалою від 09.09.2024 відкрито апеляційне провадження.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 у справі № 480/10997/23 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 480/10997/23 залишено без змін. Дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

28.11.2024 слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення і якщо в цьому кримінального провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, посилання на обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У зв`язку з чим, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої компетентною особою постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 досудове розслідування в ньому здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в діях ОСОБА_3

28.11.2024 слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про що свідчать відповідні документи, які містяться в ньому.

Зокрема, долучені матеріали службового розслідування, допитані свідки, долучені рішення та постанова у справі № 480/10997/23, здійснені інші слідчі та процесуальні дії.

У постанові слідчим викладені проведені слідчі дії у провадженні та встановлені обставини, зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явленні його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується лише прямим умислом. При цьому винний переслідує мету тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби.

Враховуючи встановлені в ході досудового розслідування обставини, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що військовослужбовець ОСОБА_3 за вказаних обставин нез`явлення на службу не вчиняла, а правомірність її дій (натомість, незаконність дій військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 ) фактично підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, оскільки вона мала право на звільнення з військової служби.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вимогами ст. 276 КПК України передбачено повідомлення особі про підозру за наявності достатніх доказів.

Тому на цей час органом досудового розслідування виконано всі достатні та необхідні слідчі (розшукові) дії для перевірки обставин кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини та прийняття процесуального рішення.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлені фактичні дані, що впливають на кваліфікацію вчиненого, вказані дані підтверджені доказами, визначені відповідні суспільні відносини та норми, що їх регулюють, внаслідок чого орган досудового розслідування прийшов до висновку, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Мотивами прийняття цієї постанови є відсутність в діянні військовослужбовця ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зокрема, об`єктивної сторони вказаного злочину, підставою зібрані під час досудового розслідування та наведені у постанові докази і обставини.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом ст.284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що при постановленні рішення про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення слідчим належним чином дотримані вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Зокрема, оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, у даному кримінальному провадженні слідчим зібрано достатній обсяг матеріалів та доказів, аналіз яких дає підстави вважати, що органом досудового розслідування дотриманий визначений порядок та вжито вичерпний перелік заходів для встановлення істини по справі, результати яких дали змогу надати належну правову оцінку щодо відсутності складу кримінального правопорушення.

Доводи скарги про те, що постанова слідчого є незаконною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування не містять переконливого обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Саме процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження є посилання на докази, які, на думку слідчого, в достатній мірі вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого, неповнота досудового розслідування та невідповідність висновків слідчого обставинам справи не встановлені.

Варто також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справіПавлюлінець проти України(Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність підчас досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, та вважає, що постанова слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві від 28.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 щодо вчинення ОСОБА_3 дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто такою, що ухвалена з дотриманням вказаних вимог закону, підстави для її скасування з наведених у скарзі підставі відсутні, а тому в задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 110, 303-307, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги командира Військової частини НОМЕР_1 на постанову від 28.11.2024 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0000124 від 29.02.2024 щодо вчинення ОСОБА_3 дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1