Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1398/24
Провадження № 1-кп/499/132/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного провадження без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_3 (далі також обвинувачений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мончегорськ, російська федерація, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 (далі також будинок), військовослужбовця, який має вищу освіту, не одружений, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного органом досудового розслідування доведеним та стаття (частини статті) КК, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа таке

1.1. Обвинувачений, з моменту зарахування 17 серпня 2024 року до списків особового складу та дотепер виконує обов`язки військової служби на посаді командира взвода військової частини НОМЕР_1 , тому відповідно до вимог статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України (далі Закон).

1.2. Натомість на початку березня 2023 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачений, до моменту призову на військову службу та під час проходження військової служби, не дотримався вимог Закону, всупереч порядку встановленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадянко керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) (далі Положення № 340) та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно з метою пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, що має право видавати такі документи, та яке надає право на керування транспортними засобами, задля його використання, за грошову винагороду в невстановленому розмірі домовився з невстановленою особою про виготовлення посвідчення водія.

1.3. Опісля обвинувачений продовжив свій злочинний умисел, оскільки достовірно знав та розумів, що він не має права на керування транспортним засобом, переслідував намір отримати право на керування транспортним засобом та посвідчення водія всупереч встановленого Положенням №340 порядку видачі посвідчень водія, розумів, що він порушує порядок його отримання, бо не проходив відповідного навчання та не підтвердив свою кваліфікацію водія, вступив у змову з невстановленою особою та достовірно знав, що його особисті дані і документи будуть використані для підроблення посвідчення водія, виступив пособником протиправних дій невстановленої особи, замовив у невстановленої особи виготовлення підробленого посвідчення водія, і надав цій особі копію облікових даних, фотокартку, повні анкетні дані, для виготовлення підробленого посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами на своє ім`я з метою його використання надалі.

1.4. Згодом, обвинувачений перебуваючи у відділенні «Нової пошти» розташованому в місті Вінниця отримав від невстановленої особи підроблене посвідчення водія в якому на лицевій стороні вказано серію ВХР та номер 958264, а на зворотному боці вказано серію ВХР з аналогічним номером 958264 із вказаною категорією «В» на ім`я обвинуваченого, яке надає йому право керувати транспортним засобом та видається відповідно до Положення № 340, й згідно Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС обвинуваченому не видавалося, виготовлене саморобним способом термосублімаційного друку, в якому зазначено, що воно видане центром ТСЦ 4844, а також на бланку посвідчення водія вказаний термін його дії з 30.05.2023 по 30.05.2025 (далі також посвідчення водія), за яке він надав грошові кошти цій особі в невстановленому розмірі, зокрема свідомо розумів, що він не проходив навчання на відкриття зазначених категорій та відповідно не отримував право на керування транспортними засобами зазначеної категорії «В», та яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, яке став зберігати при собі з метою його подальшого використання.

1.5. Надалі, 31 жовтня 2024 року приблизно о 12 годині 04 хвилини обвинувачений керував автомобілем марки Шевроле Ніва, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками управління патрульної поліції в Одеській області на 402 кілометрі автомобільної дороги Київ-Одеса, яка розташована на території Березівського (раніше Іванівського) району Одеської області за порушення підпункту б пункту 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Услід, обвинувачений знаючи, що документ завідомо підроблений, реалізуючи свій умисел на використання завідомо підробленого документа, пред`явив посвідчення водія, яке за висновком судової технічної експертизи документів від 19 листопада 2024 року №СЕ-19/116-24/23095-ДД не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка, що перебуває в офіційному обігу на території України, тобто є підробленим.

За сукупністю кримінальних правопорушень й таких фактичних обставин особа обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК пособництво в підроблені посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою; частиною 4 статті 358 КК використання завідомо підробленого документа.

2.Докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження та мотиви розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження такі

2.1. Прокурор ОСОБА_4 (далі також прокурор) подав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні.

Обвинувачений подав письмову заяву, яка додана до обвинувального акта й складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , та свідчить, що він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, беззаперечно визнав свою провину, а також погодився на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.

2.2. Суд зазначає, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (частина 2 статті 12 КК).

З огляду на приписи частини 2 статті 12 КК, кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК відноситься до категорії кримінального проступку.

2.3. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта (частина 2 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України, далі КПК).

Суддя Іванівського районного суду Одеської області ухвалою від 05 грудня 2024 року призначив судовий розгляд кримінального провадження, повідомив учасників судового провадження про призначення судового розгляду та роз`яснив їм, що вони до 18 грудня 2024 року можуть подати до суду клопотання про проведення розгляду обвинувального акта з викликом учасників кримінального провадження, з обов`язковим зазначенням конкретних причин такої необхідності, а в разі не подання до суду такого клопотання ухвалення вироку відбудеться на підставі обвинувального акта та доданих до нього матеріалів.

Учасники кримінального провадження до 18 грудня 2024 року не подали до суду жодних клопотань.

Зважаючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини, згодні з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні та не подали клопотань про проведення розгляду обвинувального акта з викликом учасників кримінального провадження, суд, доходить висновку щодо можливості ухвалення вироку стосовно обвинуваченого в спрощеному провадженні.

3. Мотиви призначення покарання та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання такі

3.1. Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено (частина 1 статті 33 КК).

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (частина 1 статті 70 КК).

Суд зазначає, що передбачені статтею 70 КК правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

3.2. Суд надав оцінку матеріалам досудового розслідування, зокрема документам, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Оскільки, зважаючи на аналіз доказів встановлено, що обвинувачений, усвідомлював протиправність, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, умисно вчинив дії за наведених у пункті 1 цього вироку фактичних обставин, тому суд вважає доведеною його вину у вчинені кримінальних правопорушень та такі його дії за сукупністю кримінальних правопорушень кваліфікує за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК пособництво в підроблені посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою; частиною 4 статті 358 КК використання завідомо підробленого документа.

Суд під час призначення обвинуваченому покарання, зважаючи на приписи статей 65 - 68 КК, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, визнає його щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Суд враховує відомості про обвинуваченого як про особу, який: має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, проходить військову службу, має вищу освіту, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не є особою з інвалідністю, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Зважаючи на викладені вище обставин, враховуючи положення статті 65 КК про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, обвинуваченому необхідно призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі встановленому санкціями частини 1 статті 358, частини 4 статті 358 КК, з урахуванням приписів частини 1 статті 70 КК, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

4. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішує суд під час ухвалення вироку такі

Суд не ухвалює рішення про цивільний позов, який в кримінальному проваджені не поданий.

Суд вважає, що за відсутності випадків визначених частиною 4 статті 174 КПК, накладений слідчим суддею Іванівського районного суду Одеської області ухвалою від 07 листопада 2024 року арешт необхідно скасувати.

Суд зазначає, що зважаючи на приписи частини 9 статті 100 КПК, після набрання вироком законної сили речові докази необхідно знищити.

Суд вважає, що процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів у розмірі 3183 гривні 60 копійок необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Суд не ухвалює рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не заявлялися.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 381-382, 532 КПК, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

- за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Скасувати арешт, накладений слідчим суддею Іванівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2024 року на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (видане ТСЦ 4844 30.05.2023), що поміщене до сейф-пакету № SUD 1120985.

Знищити речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (видане ТСЦ 4844 30.05.2023), що поміщене до сейф-пакету № SUD 1120985.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області способом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку направити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6