Справа № 697/2/25
Провадження № 1-кс/697/7/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01 січня 2025 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 щодо негайного звільнення незаконно затриманої людини з під варти,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою щодо негайного звільнення незаконно затриманої людини з під варти.

У заяві ОСОБА_2 повідомляє слідчого суддю про обставини викрадення, незаконного позбавлення волі та утримання людини, громадянина України и під вартою, без протоколу затримання, ухвали чи рішення суду щодо позбавлення волі.

20.12.2024 по даний час військовослужбовцями 2 відділу Черкаського РТЦК здійснено викрадення ОСОБА_3 , з того час вчиняється незаконне позбавлення волі, застосування фізичного та психологічного насильства і примусу в будівлі АДРЕСА_1, який протиправно позбавлений волі.

Вимагає від слідчого судді вчинення дій щодо негайного звільнення незаконно затриманої людини.

Вирішуючи питання про відкриття провадження слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження у порядку ст. 206 КПК України.

У заяві ОСОБА_2 фактично наводить інформацію про можливе вчинення кримінального правопорушення (викрадення, позбавлення волі, застосування фізичного та психологічного насильства тощо військовослужбовцями 2 відділу Черкаського РТЦК), однак не зазначено та не надано доказів наявності затримання ОСОБА_3 правоохоронними органами та застосування до нього запобіжних заходів у відповідності до ст. 207, 208 КПК України

Зважаючи на викладене відсутні підстави для відкриття провадження по даній заяві, оскільки повноваження слідчого судді не поширюються на дії та бездіяльність поза межами конкретного кримінального провадження.

Крім того, у заяві ОСОБА_2 не зазначає дії/бездіяльність якого органу чи службової/посадової особи оскаржує, на підставі яких норм КПК України і які конкретно вимоги ставляться у прохальній частині у відповідності до оскаржуваних дій/бездіяльності.

Поряд з наведеним, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18), оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.04.2019 ( справа 757/35596/18-к).

Керуючись ст.ст. 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 щодо негайного звільнення незаконно затриманої людини з під-варти.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1