В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою професійною - технічною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.126-1 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000520 від 26.11.2024,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. А саме, ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї матері, виражені у словесних образах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, фізичних погроз, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Так, 25.02.2024 приблизно о 00:01 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 25.02.2024 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 20.03.2024 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, 06.09.2024 приблизно о 23:20 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки та образ, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 11.09.2024 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 14.10.2024 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

В подальшому, 25.11.2024 о 13:27 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, що виразилося у словесних образах та висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, що створює нестерпні умови для проживання та завдано психологічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України - домашньому насильстві, тобто в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи із якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

10.01.2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за ініціативою потерпілої у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення на таких умовах: обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України; потерпіла підтвердила факт примирення з обвинуваченим; сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме: ст. 126-1 КК України;- сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 , а саме: за ст.126-1 КК України у виді 1(одного) року позбавлення волі. За ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, та покласти на нього передбачені п.1, 2, ч.1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. На підставі ст.91-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці з моменту набрання вироком законної сили.

Під час підготовчого судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав угоду про примирення з потерпілою і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим, вважають, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, заслухавши пояснення сторін, доводи прокурора, суд виходить із наступного.

Статтею 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Можливість укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим передбачена ст. 468 КПК України.

Така угода, згідно ст. 469 КПК України, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілій ОСОБА_5 зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Окрім того, у відповідності до вимог абзацу другого ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Дана обставина судом перевірена, угода про примирення укладена за ініціативою потерпілої ОСОБА_5 ..

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому.

Обставини, які обтяжуть покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання.

Враховуючи систематичність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: для проходження програми для кривдників строком два місяці.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не пред`явлено.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залити без змін.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, ст.126-1 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 10 січня 2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000520 від 26.01.2025 року.

Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

За ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до п.1, 2, ч. 2, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок іспитового строку відраховувати з часу ухвалення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1