Справа № 352/1297/22
Провадження № 1-кп/352/106/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 від 13.07.2021 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівка, Тисменицького району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з незакінченою вищою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, судимого 28.06.2022 р. Івано-Франківським міським судоми за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, якому пам`ятку про права обов`язки вручена під розписку, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286-1 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

13.07.2021 р. приблизно о 02 год. 00 хв., водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, в умовах недостатньої видимості через темну пору доби, керував технічно справним автомобілем марки «Opel Astrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у салоні якого перевозив пасажирів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і рухався ділянкою автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига», під`їзд до м. Тисмениці, що проходить між с. Хом`яківка та с. Марківці, Тисменицької ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, у напрямку с. Марківці, із увімкненим ближнім світлом фар у автомобілі.

На смузі руху, призначеній у напрямку до с. Марківці вказаної ділянки автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» під`їзд до м. Тисмениці, на відстані близько 1,9 км. від кільцевої розв`язки у с. Марківці, поблизу лінії дорожньої розмітки 1.5 ПДР України стояв ОСОБА_7 , який по праву сторону від себе тримав велосипед марки «Україна» синього кольору, перпендикулярно проїзній частині дороги, повернутий до лівого узбіччя

у напрямку до м. Тисмениця.

Проїжджаючи ділянкою автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» під`їзд до м. Тисмениці, у напрямку с. Марківці, водій ОСОБА_4 , проявив неуважність, не урахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , своєчасно не вжив заходів для застосування гальмування, унаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9., відповідно до якого водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом перебуваючи під впливом наркотичних речовин;

п. 1.10., стосовно терміну «перешкода для руху» - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми з переломами усіх стінок верхньощелепної пазухи зліва, переломом виличної кістки та її дуги зліва зі зміщеннями, крововиливами в лобну пазуху зліва та обох верхньощелепних пазух, синцем в ділянці правого ока; закритої тупої травми грудної клітки та її органів з переломами 4-9 ребер зліва, 3-5 ребер справа, забоєм правої легені, синцями та саднами в ділянці грудної клітки, яка ускладнилась лівобічним пневмотораксом, що викликало необхідність у проведенні оперативного лікування (дренаж плевральної порожнини по Бюлау); закритої тупої травми верхнього плечового поясу з переломом лівої лопатки зі зміщенням, що викликало необхідність у проведенні оперативного лікування (відкрита репозиція з внутрішньою фіксацією МОС пластиною та шурупами); закритої тупої травми органів малого тазу з розривом сечового міхура, що викликало необхідність у проведенні оперативного лікування (ушивання розриву сечового міхура з подальшим дренуванням); закритої тупої травми лівої нижньої кінцівки з переломом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, що викликало необхідність у проведенні оперативного лікування (закритої репозиції з внутрішньою фіксацією), гвинтоподібними переломами великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній третині, що викликало необхідність у проведенні оперативного лікування (відкрита репозиція з внутрішньою фіксацією); закритої тупої травми правої нижньої кінцівки з багатоуламковими переломами великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній та середній третинах, яка ускладнилась післятравматичним невритом малогомілкового нерва справа.

Закрита тупа травма органів малого тазу з розривом сечового міхура відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю (згідно п.п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 від 17.01.1995 року).

Закрита тупа травма грудної клітки та її органів з переломами 4-9 ребер зліва, 3-5 ребер справа, забоєм правої легені; закрита тупа травма верхнього плечового пояс у з переломом лівої лопатки зі зміщенням; закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки з переломом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, гвинтоподібними переломами великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній третині; закрита тупа травма правої нижньої кінцівки з багатоуламковими переломами великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній та середній третинах, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок ДТП та постійних переживань значно погіршився стан його здоров`я. Заподіяні потерпілому злочином збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку. Претензій до нього потерпілий немає. Просить суд суворо його не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подав до суду письмову заяву потерпілого, зі змісту якої стверджується, що заподіяні йому ОСОБА_4 внаслідок ДТП збитки останній відшкодував в повному обсязі в добровільному поряду, а тому будь-яких претензій до ноього не має. Просив суд суворо обвинуваченого ОСОБА_4 не карати, закладений до нього цивільний позов залишити без розгляду.

Під час розгляду даного кримінального провадження, суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286-1 КК України, так як він керуючи транспортним засобом в стані наркотиичного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Поряд із вищенаведеним, надаючи правову оцінку вірності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 , суд враховує висновки рішення ЄСПЛ у справі «OHalloran and Francis v. United Kingdom», відповідно до яких будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалось, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Таким чином, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяних потерпілому заподіяних злочином збитків в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній на момент скоєння даного злочину до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; його молодий вік; поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким характеризуються посередньо; не працюючи суспільно-корисною працею не займається, веде паразитичний спосіб життя; являється утриманцем однієї малолітньої дитини; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто являється особою із низьким рівнем соціальної зрілості, яка не має регулярного легального доходу та міцних соціальних зв`язків, що прибільшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати до підсудного основне покарання у виді позбавлення волі на строк визначений нижньою межею санкції ст. 286-1 ч. 2 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Поряд з цим, оскільки даний злочин передбачений ст. 286-1 ч. 2 КК України, підсудним ОСОБА_4 було скоєно 13.07.2021 р., тобто до постановлення щодо останнього попереднього вироку Івано-Франківського міського суду від 28.06.2022 р., яким ОСОБА_4 було засуджено за ст. 286-1 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, то на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, призначене обвинуваченому судом менш суворе покарання за попереднім вироком суду, слід шляхом поглинання, поглинути більш суворим покаранням визначеним ОСОБА_4 за даним вироком суду.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні закладений потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних внаслідок ДТП матеріальних та моральних збитків, як такий, що був погашений останнім в повному обсязі позовних вимог, то його за клопотанням потерпілого слід залишити без розгляду

Арешт в частині відчуження, розпорядження та користування майном, накладений згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.07.2021 р. на автомобіль марки «Opel Astrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 - слід скасувати.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286-1 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на шість років.

На підставі ст.70 ч. 4 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного обвинуваченому згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 28.06.2022 р. більш суворим покаранням, призначеним обвинуваченому даним вироком суду, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на шість років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 рахувати з часу набрання вироком Івано-Франківського міського суду від 28.06.2022 р. законної сили, тобто з 29.07.2022 р.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6387,08 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових експертиз.

Арешт в частині відчуження, розпорядження та користування майном, накладений згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.07.2021 р. на автомобіль марки «Opel Astrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : автомобіль марки «Opel Astrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля - повернути за приналежністю власнику чи особам, уповноваженим власником на розпорядження даним транспортним засобом.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні залишити без розгляду за клопотанням потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду вручити прокурору, представнику потерпілого, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_12