Справа № 629/5096/23
провадження № 1-кп/632/29/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000684 від 17 липня 2023 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підгірне Россошанського району Воронежської області РФ, громадянина України, має початкову загальну освіту, не працевлаштований, не одружений, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

17 грудня 2021 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі;

21 січня 2022 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 01 року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним вищенаведеним вироком остаточно визначено до відбування 01 рік 06 місяців позбавлення волі. 18 травня 2023 року звільнений з ДВК (№ 89) м. Дніпро по відбуттю покарання;

22 жовтня 2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 05 років позбавлення волі (вирок не набрав законної сили);

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України, тобто повторно, за таких обставин:

Так, 17 липня 2023 року близько 16:00 год. у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував біля будинку № 6 на вулиці Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, двигун № НОМЕР_1 , об`ємом 107 см?, 2013 року випуску, вартістю 10 304 грн, що належав ОСОБА_8 та був залишений цього дня його батьком ОСОБА_9 на відкритій ділянці неподалік від зазначеного будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, цього дня безперервно в часі, обвинувачений ОСОБА_3 , використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, зокрема через відсутність власника і користувача транспортного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, протиправно вилучив транспортний засіб мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, двигун № НОМЕР_1 , об`ємом 107 см?, 2013 року випуску, вартістю 10 304 грн, а саме, запустивши двигун транспортного засобу, почав рухатися на ньому вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, встановивши контроль над транспортним засобом та залишивши місце його первинного знаходження.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 у зазначений період здійснив усі дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне вилучення транспортного засобу у власника та користувача всупереч їхній волі, залишивши місце первинного знаходження транспортного засобу, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом- мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, двигун № НОМЕР_1 , об`ємом 107 см?, 2013 року випуску, вартістю 10 304 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

II . Позиція сторони захисту (пояснення обвинуваченого).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово змінював свою позицію, надавши суду показання про те, що 17 липня 2023 року близько 16:00 він перебував за адресою: АДРЕСА_3 , прагнучі знайти роботу, де побачив мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, залишений власником на відкритій ділянці місцевості за вказаною адресою. Без дозволу власника він узяв мотоцикл та почав котити його вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, де його зупинив потерпілий, який їхав разом із жінкою на автомобілі. Він відразу повернув мотоцикл власнику. Стверджував, що двигун не запускав, а лише котив транспортний засіб дорогою. Каявся в тому, що взяв мотоцикл без дозволу. З розміром процесуальних витрат у сумі 956 грн погодився.

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення злочину.

На підтвердження встановлених обставин судом під час судового розгляду досліджені такі докази, надані стороною обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_8 під час судового розгляду надав суду показання про те, що 17 липня 2023 року близько 16:00 він разом із дружиною ОСОБА_10 їхав вулицею Перевозного в селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області на своєму автомобілі «Lanos» і побачив, що його мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, який цього дня перебував у користуванні його батька ОСОБА_9 і був залишений ним на відкритій ділянці біля будинку № 6 на цій же вулиці, знаходиться в іншої особи, яка котила його дорогою. Свій мотоцикл він упізнав за смайликом на лобовому склі, якого більше ні в кого в селі немає. Зупинившись, він запитав у ОСОБА_3 , чому його мотоцикл перебуває в його користуванні. ОСОБА_3 відповів, що отримав його від друга. У цей момент йому ( ОСОБА_8 ) зателефонував батько і повідомив, що мотоцикл було викрадено, про що заявили до поліції. Того дня батько дійсно залишив ключі в мотоциклі. Після з`ясування всіх обставин він ( ОСОБА_8 ) сказав ОСОБА_3 залишатися на місці. Незабаром під`їхали працівники поліції та почали проводити огляд. Дозволу на користування мотоциклом ОСОБА_3 ні він, ні його батько не надавали. На момент, коли він виявив ОСОБА_3 з мотоциклом, запалювання було увімкнене, тобто двигун працював, але через те, що ОСОБА_3 не повернув паливний кран, він міг проїхати деякий час, після чого мотоцикл заглух, оскільки припинилася подача пального.

Свідок ОСОБА_10 надала суду показання про те, що 17 липня 2023 року близько 16:00 вона разом із чоловіком ОСОБА_8 проїжджала вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області на автомобілі «Lanos» та побачила, що мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, який належить її чоловікові та цього дня перебував у користуванні батька чоловіка ОСОБА_9 й був залишений ним на відкритій ділянці біля будинку № 6 на цій же вулиці, перебував у іншої особи, яка котила його по дорозі. Мотоцикл вона впізнала за смайликом на лобовому склі, якого більше ні в кого в селі немає. Чоловік зупинився та спитав у ОСОБА_3 , чому його мотоцикл перебуває в користуванні останнього. ОСОБА_3 відповів, що йому мотоцикл передав друг. У цей момент до чоловіка подзвонив батько і повідомив, що мотоцикл було викрадено, про що заявили в поліцію. Цього дня батько чоловіка залишив ключі у мотоциклі. Після з`ясування обставин чоловік сказав ОСОБА_3 , щоб останній залишався на місці. Згодом під`їхали працівники поліції й почали проводити огляд. Ключі перебували у замку запалювання мотоцикла, коли вони виявили ОСОБА_3 на дорозі. Дозвіл на користування мотоциклом ОСОБА_3 ані чоловік, ані його батько не надавали.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що 17 липня 2023 року близько 16:00 год. він проїжджав по вул. Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області на своєму автомобілі та йому на зустріч рухався ОСОБА_3 (особа присутня по відеоконференції) на мотоциклі марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, який належить ОСОБА_8 . Він побачив, як мотоцикл зупинився, і ОСОБА_3 почав вчиняти дії щодо запуску двигуна. У цей момент до ОСОБА_3 під`їхав ОСОБА_8 , а він ( ОСОБА_11 ) поїхав далі.

Свідок ОСОБА_12 надав суду показання про те, що 17 липня 2023 року він перебував на роботі в гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Того дня в денний час до нього в гараж заходив ОСОБА_3 і запитував, чи є у них якась робота. Він ( ОСОБА_12 ) відповів, що роботи немає, після чого ОСОБА_3 попросив закурити та пішов. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_3 незаконно заволодів мотоциклом, який належав ОСОБА_8 , однак свідком цих подій він не був. Жодної слідчої дії, зокрема пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за його участю слідчим не проводилося.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 суд бере до уваги як такі, що об`єктивно відтворюють обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема щодо незаконного заволодіння обвинуваченим ОСОБА_3 транспортним засобом мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору. Так, свідок ОСОБА_12 підтвердив факт перебування обвинуваченого 17 липня 2023 року в денний час за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок ОСОБА_11 засвідчив, що того дня близько 16:00 обвинувачений спочатку рухався на мотоциклі по вулиці Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, потім транспортний засіб зупинився, після чого ОСОБА_3 намагався знову запустити двигун. Потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 також підтвердили, що того дня близько 16:00 виявили ОСОБА_3 з мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, який належав ОСОБА_8 . Обвинувачений котив мотоцикл по дорозі, коли вони його побачили. Також, потерпілий зазначив, що дозволу на користування мотоциклом ОСОБА_3 ні він, ні його батько не надавали. На момент, коли він виявив ОСОБА_3 з мотоциклом, запалювання було увімкнене, тобто двигун працював, але через те, що ОСОБА_3 не повернув паливний кран, він міг проїхати деякий час, після чого мотоцикл заглух, оскільки припинилася подача пального. При цьому обвинувачений під час допиту потерпілого та свідків не висловлював заперечень щодо їхніх показань, зазначивши, що саме за таких обставин він заволодів мотоциклом.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 узгоджуються з іншими дослідженими судом письмовими доказами у справі.

Так, 17 липня 2023 року ОСОБА_8 звернувся до Лозівського РВП ГУНП у Харківській області із заявою, в якій зазначив, що близько 16:00 год. цього ж дня з відкритої ділянки місцевості біля будинку № 6 на вулиці Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, де розташоване ПП «Тітов», було викрадено належний йому транспортний засіб мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, що спричинило йому майнову шкоду. (а.с. 212 том 1).

При цьому у заяві потерпілий зазначив, що у вчиненні кримінального правопорушення він підозрює ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17 липня 2023 року з фототаблицями, старшим слідчим СВ Лозівського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_13 17 липня 2023 року у присутності двох понятих, а також власника ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , було проведено огляд, під час якого слідчим було встановлено місцезнаходження мотоцикла марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, без номерного знаку. Зокрема, на відкритій ділянці місцевості за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Єлизаветівка, вулиця Шевченка, поблизу магазину ПП «Піскунова», було виявлено та вилучено мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, без номерного знаку. Також у цьому протоколі зафіксовано дані щодо первинного знаходження транспортного засобу на відкритій ділянці місцевості біля будинку № 6 на вулиці Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, що розташований на відстані 850 метрів від вулиці Шевченка, де проводилося вилучення мотоцикла марки «MUSSTANG MT 110-2В». Під час проведення слідчої дії зауважень та заперечень від учасників, зокрема від ОСОБА_3 , не надходило. (а.с. 213, том 1).

Згідно з показаннями потерпілого, а також даними, зафіксованими у протоколі огляду місця події від 17 липня 2023 року з фототаблицею, зазначений мотоцикл був виявлений ОСОБА_8 , коли ОСОБА_3 котив вказаний мотоцикл вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області та був ним зупинений після того, як незаконно заволодів транспортним засобом.

Дані, зафіксовані у зазначених доказах, підтверджують факт незаконного перебування мотоцикла у розпорядженні обвинуваченого ОСОБА_3 17 липня 2023 року близько 16:00.

Цей транспортний засіб мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, двигун № НОМЕР_1 , об`ємом - 107 см?, 2013 року випуску, був вилучений, оглянутий та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Це підтверджується, окрім наведених доказів, процесуальним рішенням слідчого.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що саме цей мотоцикл належить йому та що саме ним незаконно заволодів обвинувачений за наведених вище обставин.

У ході проведення слідчого експерименту, результати якого зафіксовані в протоколі від 19 липня 2023 року та на технічному носії інформації, встановлено, що під час слідчої дії, а саме відтворення обставин події, обвинувачений ОСОБА_3 на місці події добровільно та детально розповів про обставини, за яких він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, який побачив на відкритій земельній ділянці біля будинку № 6 на вулиці Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області. При цьому обвинувачений повідомив такі подробиці події, які могли бути відомі лише особі, що була присутня на місці вчинення злочину та знала про місце і спосіб його скоєння. Зокрема, обвинувачений розповів, що на місці події було два мотоцикли, один із яких (синього кольору) мав ключ у замку запалювання. Він ( ОСОБА_3 ) заволодів саме цим мотоциклом та почав його котити. Під час руху двигун мотоцикла запустився, після чого він ( ОСОБА_3 ) поїхав на ньому. Згодом двигун перестав працювати, і він знову почав котити мотоцикл. Під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 суд дійшов висновку, що обвинувачений у присутності захисника давав об`єктивні свідчення добровільно, в умовах, що виключають сторонній тиск. Він самостійно та детально розповів про обставини вчинення злочину, послідовно продемонстрував механізм заволодіння мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору без номерного знаку, показав місце, де побачив мотоцикл, напрямок свого руху на ньому, а також ділянку дороги, де двигун мотоцикла запустився і де він перестав працювати (т. 1, а.с. 241-244).

В ході проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , зафіксованої в протоколі від 17 липня 2023 року, остання впізнала за зовнішнім виглядом, зокрема за рисами обличчя, на фото № 3 - обвинуваченого ОСОБА_14 , як особу, що заволоділа транспортним засобом мотоциклом марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору (а.с. 227-228 т. 1).

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 підтвердила, що у ході проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, вона впізнала ОСОБА_3 за фото № 3, як особу, яку 17 липня 2023 року котила мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області та була зупинена її чоловіком.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 липня 2023 року та матеріалів фотозйомки до нього, під час проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 , останній впізнав за рисами обличчя на фото № 3 - обвинуваченого ОСОБА_14 , як особу, що 17 липня 2023 року рухався на мотоциклі марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору (а.с. 230-231 т. 1).

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 підтвердив, що у ході проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, він впізнав ОСОБА_3 по фото № 3, як особу, яка 17 липня 2023 року рухалася на мотоциклі марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору вулицею Перевозного у селі Єлизаветівка Лозівського району Харківської області.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/15695-АВ від 25 липня 2023 року ринкова вартість на момент скоєння кримінального правопорушення, з урахуванням зносу: мотоциклу марки «MUSSTANG MT 110-2В» 2013 року випуску, об`єм двигуна 107 см3, становить 10304 грн. 00 коп.

Речовий доказ мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, без реєстраційного номеру, який був вилучений під час огляду місця події 17 липня 2023 року та, відповідно, до постанови про визнання речовими доказами від 17 липня 2023 року долучений в якості речового доказу до кримінального провадження та 19 липня 2023 року переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 під розписку.

Водночас, суд звертає увагу, шо стороною обвинувачення було надано письмовий доказ- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 18 липня 2023 року. Відповідно до якого, під час проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_12 , останній впізнав за рисами обличчя на фото №3 - обвинуваченого ОСОБА_14 , як особу, що 17 липня 2023 року заходила до нього до гаражу у пошуках роботи, а потім незаконно заволодів мотоциклом.

Відповідно до ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статті і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 заявив суду, що жодної процесуальної дії, окрім допиту, з ним не проводилося. Зокрема, фотознімок особи, яка підлягала впізнанню, разом з іншими фотознімками (не менше трьох) йому не пред`являли. Протокол він підписував, але вважав, що це протокол допиту, оскільки він надавав слідчому свідчення щодо обставин того дня, що, своєю чергою, ставить під сумнів об`єктивність проведення слідчим зазначеної слідчої дії. При цьому зазначений свідок у суді підтвердив, що 17 липня 2023 року бачив саме ОСОБА_3 .

Отже, суд доходить висновку, що слідча дія пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 була проведена з порушенням вимог ст. 228, 231 КПК України, а отже, є незаконною. Відтак, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 липня 2023 року за участю свідка ОСОБА_12 , у якому зафіксовано зазначену слідчу дію, є недопустимим доказом.

Водночас інші вищенаведені письмові докази, надані стороною обвинувачення є належними, допустимими, достовірними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, та узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Приміткою до статті 289 КК України встановлено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Отже, під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом у власника транспортного засобу чи користувача (володільця) всупереч їх волі. Вилучення транспортного засобу полягає в сукупності двох дій: 1) встановленні контролю над транспортирним засобом; 2) переміщення його в просторі у будь-який спосіб. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна, буксирування чи іншого руху у будь- який спосіб.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Це означає, що винна особа , всупереч або поза волею власника, користувача (володільця), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.

Таким чином, заволодіння транспортним засобом має бути саме незаконним, а керування ним має місце проти волі власника або користувача (володільця).

Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити.

Правовий аналіз Особливої частини КК України свідчить про те, що мета незаконного заволодіння транспортним засобом законодавцем не конкретизована, а відтак незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом (покататися, доїхати до місця свого призначення або доставити майно, для використання транспортного засобу як знаряддя для вчинення іншого злочину; також намір особи, яка незаконно заволоділа чужим транспортним засобом, може бути направлений на отримання грошової вигоди).

Відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 290, 410 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 КК України, тому при кваліфікації його дій за ст. 289 КК України наявна кваліфікуюча ознака повторність.

Водночас, суд визнає неспроможними доводи обвинуваченого про те, що він не запускав двигун мотоцикла та не рухався на ньому, а лише котив, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, а й спростовуються даними, що містяться у доказах, досліджених судом і наведених у цьому вироку.

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та проаналізувавши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про їхню достатність для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим в інкримінованому йому злочині- незаконному заволодінні транспортним засобом.

Суд доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

IV. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має початкову загальну освіту; неодружений (документів, що підтверджують укладання шлюбу, суду не надано); також суду не надано документів, які підтверджують наявність в обвинуваченого неповнолітніх дітей; не є особою з інвалідністю; немає постійних джерел доходів. Раніше обвинувачений неодноразово був судимий. Після звільнення з установи виконання покарань № 89 м. Дніпро 18 травня 2023 року у зв`язку з відбуттям покарання та через окупацію Луганської області переїхав до м. Лозова Харківської області. Офіційно не працевлаштувався та через короткий проміжок часу вчинив нове кримінальне правопорушення. За місцем тимчасового проживання характеризується негативно, оскільки зарекомендував себе з негативного боку, зокрема, постійного місця роботи не має, заробляє на життя випадковими заробітками; після звільнення не став на шлях виправлення та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. На обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває. Мав захворювання туберкульоз легенів.

Згідно із висновком досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , є високим, ризик небезпеки для суспільства є високим, виправлення без позбавлення або обмеження волі становить високу небезпеку для суспільства.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд не визнає в якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки висловлення обвинуваченим під час судового розгляду жалю з приводу скоєного, а фактично щодо його наслідків, зумовлене загрозою можливого покарання, яке передбачено законом, та не є дійсно щирим.

Касаційний кримінальний суд неодноразово звертав увагу на те, що щире каяття характеризується відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження та в реальних діях особи. А активне сприяння розкриттю злочину полягає у повідомленні правоохоронним органам та суду відомостей про обставини скоєного, відомі безпосереднім учасникам події, які іншим чином отримати було би складно ( справа № 157/1158/22).

Дійсно, невизнання або часткове визнання винуватості є способом реалізації обвинуваченим свого права на захист, гарантованого ч. 2 ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України, яке особа вільно обирає на власний розсуд. Відповідна позиція не може бути врахована як підстава для посилення покарання. Однак заперечення принаймні окремих обставин кримінального правопорушення, інкримінованих особі й визнаних судом доведеними, а також нещирість обвинуваченого під час надання показів суду та умисне перекручування фактичних обставин не свідчать про щире каяття у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Відтак, суд доходить висновку про відсутність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину як обставин, що пом`якшують покарання.

Не встановив суд і обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Отже, зазначена в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочину, не може бути врахована при призначенні покарання, оскільки наявність в обвинуваченого судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності відображена у юридичній оцінці злочину як його кваліфікуюча ознака. Відтак, згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, вона не може враховуватися ще й як така, що обтяжує покарання.

VІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує фактичні обставини в межах трьох загальних критеріїв: ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів; відомостей щодо особи винного, зазначених вище; відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас при призначенні покарання суд бере до уваги принцип індивідуалізації покарання, що полягає у конкретизації виду та розміру міри державного примусу, яку суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Відтак, поряд із наведеними вище даними, суд враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі через незначний проміжок часу знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість. Також суд враховує сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим кримінально-протиправне діяння, зокрема відсутність постійного джерела доходів та наслідки, які настали.

Вирішуючи питання про доцільність призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна обвинуваченому, суд бере до уваги конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після його вчинення, вартість викраденого транспортного засобу, факт повернення його потерпілому та відсутність у нього матеріальних претензій до обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який не має рухомого чи нерухомого майна. Окрім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення, яка не вважала за доцільне призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Відтак, суд доходить висновку, що застосування цього додаткового покарання, яке не є обов`язковим за санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, є недоцільним.

Отже, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а також, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців, тобто, у межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, яке він має відбувати реально, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Також, при призначенні покарання суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 22 жовтня 2024 року був засуджений Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України і йому призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі (вирок не набрав чинності).

Відповідно до правового висновку, викладеного Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 01 червня 2020 року при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

У даному провадженні кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, було вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку.

Отже, суд доходить висновку, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, бо ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з тим, що призначення покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо лише за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, однак судом таких обставин не встановлено.

Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) є неможливим, оскільки таке звільнення можливо лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 956 грн. 00 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 19 липня 2023 року до набрання цим вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, враховуючи, що після ухвалення Фрунзенським районним судом м. Харкова вироку від 22 жовтня 2024 року щодо обвинуваченого продовжували діяти заходи попереднього ув`язнення на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2023 року, які неодноразово продовжувалися Первомайським міськрайонним судом Харківської області в межах кримінального провадження, яке розглядається, що узгоджується з правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд також вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили дію обраного на підставі ухвали суду від 19 липня 2023 року (останній раз продовжено ухвалою суду від 18 березня 2025 року) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з моменту взяття обвинуваченого під варту і до моменту вирішення цього питання не змінилися обставини, які б давали суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід, враховуючи, що йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

Також, враховуючи, що ухвалою суду від 19 липня 2023 року обвинуваченому було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який згодом ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2024 року було зменшено та встановлено в розмірі 25 (двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн, суд вважає за необхідне дію альтернативного запобіжного заходу залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злолчину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком суду, призначити ОСОБА_3 до відбування остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 28 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 до покарання строк його попереднього ув`язнення, за період з 19 липня 2023 року до набранням цим вироком законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, а також альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 25 (двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн., продовжений ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 2025 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта загальною сумою 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- мотоцикл марки «MUSSTANG MT 110-2В» синього кольору, без номерного знаку залишити потерпілому ОСОБА_8 , як законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк, з дня отримання її копії, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому,захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1