Справа № 601/1428/24
Провадження № 1-кс/601/192/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременці клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 30 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новий Кокорів Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, пенсіонера, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби з 22.00 години по 06.00 годину строком на 60 діб та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом, в тому числі по виклику по мобільному телефону; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про наявність та зміну засобів зв`язку, в тому числі мобільного телефону; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідками по кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну .

В обґрунтування зазначених вимог слідчий вказує, що групою слідчих СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000863, відомості про яке 30 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що керівник релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» за попередньою змовою із священнослужителем релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» ОСОБА_7 із залученням ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану привласнили та розтратили чуже майно, яке було ввірене та перебувало у віданні релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» та належало державі в особі Міністерства культури України та перебувало у сфері управління Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника.

Зокрема, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022

№133/2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-IX від 07.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» 02.05.2023 № 3057-IX продовжено строк воєнного стану в Україні з продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України від №451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3275-IX від 27.07.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від № 3429-IX від 08.11.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української радянської соціалістичної республіки від 24.08.1963 № 970 затверджено список пам`ятників архітектури Української радянської соціалістичної республіки, поданий комісією, створеною у відповідності з постановою Ради Міністрів Української радянської соціалістичної республіки від 29.10.1962 № 1236 «Про впорядкування справи обліку, реєстрації та охорони історико-архітектурних пам`ятників УРСР». У зв`язку із чим, Миколаївський собор з келіями XVI-XVII століття являється пам`яткою архітектури.

Згідно із п. 9.8 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 29.02.1996 № 02-5/109 «Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» до введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» все майно церковних і релігійних громад в Україні було визнано державною власністю згідно зі статтею 366 Адміністративного кодексу Української РСР 1927 року. Зазначене законодавство не було визнано нечинним з дня його прийняття, тобто таким, що не породило правових наслідків. Тому, держава в особі органів, передбачених в статті 17 Закону, є належним власником культових будівель і майна. Відповідно до статті 4 Закону України «Про власність» зазначені державні органи мають право володіти, користуватися і розпоряджатися цими будівлями і майном, а також вчиняти щодо цих майнових об`єктів будь-які дії, що не суперечать закону. Тому у господарських судів немає підстав для задоволення позовних вимог релігійних організацій до відповідних державних органів про визнання права власності на культові будівлі і майно або про зобов`язання цих органів передати зазначені будівлі і майно у власність або в користування, оскільки інше рішення порушує право державної власності, виходячи із змісту чинного законодавства.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1419-р «Деякі питання управління «Міністерством культури та інформаційної політики об`єктами державної власності» та від 23.01.2020 № 53-р, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 231 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України щодо діяльності Міністерства культури та інформаційної політики» Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник віднесений до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики України.

Відповідно до розділу I Загальних положень Положення про Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник» (ідентифікаційний код 26024191), які затверджено Наказом Міністерством культури та інформаційної політики від 27.05.2020 № 1847, Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник (далі - Заповідник) утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 № 583 «Про Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник» на базі комплексів пам`яток у містах Кременець та Почаїв Тернопільської області.

Заповідник є державною організацією, закладом культури, а саме об`єктом державної власності та перебуває у сфері управління Міністерства культури та інформаційної політики України (далі - Орган управління майном).

Згідно розділу 6 «Положень про Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник», майно Заповідника є державного власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління. Майно, передане Заповіднику, використовується відповідно до мети і завдань, визначених цим Положенням.

У зв`язку із чим, Миколаївський собор з келіями XVI-XVIII століть, що знаходиться в місті Кременець Тернопільської області, вулиця Шевченка, 53, 57, є пам`ятка архітектури національного значення, та перебуває у державній власності.

Крім того, до складу вказаної пам`ятки архітектури входить рухоме майно - церковна атрибутика, яка належить державі, і перебуває в користуванні релігійної організації відповідно до договору від 26.06.1946. Церковна атрибутика також перебуває у державній власності.

Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини від 15.02.2017 між Міністерством культури України та Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником встановлює, що Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник несе відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам`ятки.

Відповідно до договору № 4 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю від 12.02.2018 Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник передав у безоплатне користування приміщення пам`ятки архітектури національного значення Миколаївський собор із келіями XVI-XVII століть релігійній громаді «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору Тернопільсько-Кременецької єпархії Української Православної Церкви.

Таким чином, релігійній громаді «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» було ввірене та перебувало в її віданні державне майно - Миколаївський собор з келіями XVI-XVIII століть, що знаходиться в місті Кременець Тернопільської області, вулиця Шевченка, 53, 57, із церковною атрибутикою.

Від імені релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» вищевказане майно використовували керівник релігійної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель міста Кременець Кременецького району Тернопільської області, вулиця Глибокі Туники, 2, та священнослужитель релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідно до свого становища у релігійній громаді «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» ОСОБА_4 та ОСОБА_7 мали безпосередній доступ до усієї церковної атрибутики, яка використовувалася релігійною громадою, та могли вільно володіти нею, в тому числі церковної атрибутики, що перебуває в користуванні релігійної організації відповідно до договору від 26.06.1946.

Таким чином, відповідно до цивільно-правових договорів та внутрішніх норм релігійної організації ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було ввірене та перебувало в їх віданні державне майно - Миколаївський собор з келіями XVI-XVIII століть, що знаходиться в місті Кременець Тернопільської області, вулиця Шевченка, 53, 57, із церковною атрибутикою.

Водночас, рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.06.2023 у справі № 921/164/23 зобов`язано релігійну громаду «Парафія Святителя Миколая Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» повернути Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику державне нерухоме майно - приміщення пам`ятки архітектури національного значення - Миколаївський собор з келіями, ХVІ-XVII століть, загальною площею 1756 м2, що по вулиці Шевченка, 53, 57, міста Кременець Тернопільської області, шляхом вивільнення зайнятих приміщень та підписання відповідного Акту приймання-передачі.

Після ухвалення вищевказаного рішення суду у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне привласнення та розтрату чужого майно, яке було ввірене та перебувало у віданні релігійної громади «Парафія Святителя Миколая» Свято-Миколаївського собору міста Кременець Кременецького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» та належало державі в особі Міністерства культури України та перебувало у сфері управління Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника.

З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залучили жителя міста Кременець Тернопільської області, провулок Туницький, 15, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інших невстановлених осіб. ОСОБА_8 був матеріально-відповідальною особою щодо Кременецького філіалу Почаївської духовної семінарії (регентське училище), що знаходилося в місті Кременець Тернопільської області, вулиця Шевченка, 55. ОСОБА_8 був обізнаний із кримінально-протиправним характером дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, що направлений на розтрату чужого майна, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, діючи умисно, в період часу з 15.06.2023 по 30.11.2023 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи із корисливих мотивів, здійснили розтрату чужого майна, яке було ввірене та перебувало у віданні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а саме перенесли до Кременецького філіалу Почаївської духовної семінарії (регентське училище), що знаходилося в місті Кременець Тернопільської області, вулиця Шевченка, 55, державне майно, церковну атрибутику, а саме:

1. Картину «Свята Великомучениця Варвара», кінця ХІХ - ХХ століть, вартість якої становить 35 625,35 гривень (тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень тридцять п`ять копійок), що належить до культурних цінностей.

2. Ікона в окладі «Бердичівська Божа Матір», кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 25 511,57 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот одинадцять п`ятдесят сім копійок) гривень, що має історичну цінність.

3. Хоругва «архангел Михаїл» кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 13 078, 00 (тринадцять тисяч сімдесят вісім гривень).

4. Ікону «Святий Георгій Переможець» у дерев`яному підлоговому пристінному кіоті, вартість якої становить 88 495 (вісімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень), де орієнтовна вартість самої ікони «Святий Георгій Переможець» становила 56 864,5 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні п`ять копійок) та орієнтовна вартість кіоту - 31 630,50 (тридцять одну тисячу шістсот тридцять гривень п`ятдесят копійок), що має історичну цінність.

5. Ікони «Святого Алексія Митрополита Московського» та ікони «Моління про Чашу» у дерев`яному підлоговому пристінному кіоті кінця XIX - початку ХХ століть, вартість якої становить 66 948,47 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень сім копійок), де орієнтовна вартість ікони «Святого Алексія Митрополита Московського», становить 18 233,81 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять три гривні вісімдесят одна копійка), орієнтовна вартість ікони «Моління про Чашу» становить 11 621,12 (одинадцять тисяч шістсот двадцять одну гривню двадцять копійок), орієнтовна вартість кіоту становить 37 093,54 (тридцять сім тисяч дев`яносто три гривні п`ятдесят чотири копійки), що мають історичну цінність.

6. Книгу додаткового читання «Октоїх, тобто Осмогласник» із № 330, вартість якої становить 3606,58 (три тисячі шістсот шість гривень п`ятдесят вісім копійок), що має історичну цінність.

7. Книгу додаткового читання із № 330, вартість якої становить 3606,58 (три тисячі шістсот шість гривень п`ятдесят вісім копійок), що має історичну цінність.

8. Книгу щомісячний «Міней місяць жовтень» із № 343, вартість якої становить 3029,28 (три тисячі двадцять дев`ять гривень двадцять вісім копійок), що має історичну цінність.

9. Книгу щомісячний «Міней місяць травень» із № 343, вартість якої 3029,28 (три тисячі двадцять дев`ять гривень двадцять вісім копійок), що має історичну цінність.

10. Книгу «Щоденний служебник Страсної седмиці» із № 329 становить 5354,86 (п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні вісімдесят шість копійок), що має історичну цінність.

11. Книгу «Октоїх» вартість якої становить 2584, 94 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять гривень дев`яносто чотири копійки), що має історичну цінність.

12. Книгу «Церковно-співочий збірник страсної седмиці» вартість якої становить 2183,78 (дві тисячі сто вісімдесят три гривні сімдесят вісім копійок), що має історичну цінність.

13. Книгу «Збірка акафістів» із №304 вартість якої становить 4367,57 (чотири тисячі триста шістдесят сім гривень п`ятдесят сім копійок), що має історичну цінність.

14. Дерев`яний гріб для Плащаниці коричневого кольору вартістю 61 620 грн (шістдесят одна тисяча шістсот двадцять гривень);

15. Верхню частина дерев`яної кіоти, білого кольору із декоративною позолотою вартістю 6162 ( шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

16. Нижня частина дерев`яної кіоти, білого кольору із декоративною позолотою 6162 ( шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

17. Дерев`яний фотель на чорному місці обшитий оксамитом (трон) вартістю 6162 ( шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

18. Запрестольний металевий хрест на дерев`яній підставці вартість якого становить 9 243 (дев`ять тисяч двісті сорок три гривні).

19. Дві металеві рипіди (літургійні віяла) у кількості 2 штуки вартістю 24 648 (дванадцять чотири тисячі шістсот сорок вісім гривні).

20. Металевий семисвічник вартість якого становить 18 486 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень).

21. Одну дияконську свічу вартість якої становить 1 232,4 ( одна тисяча двісті тридцять дві гривні сорок копійок).

22. Металевий підсвічник вартість якого становить 1848,6 грн (одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень шість копійок).

23. Великий металевий підсвічник з металічною трубою для лампадки вартість якого становить 110 916 (сто десять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень);

24. Дві дерев`яні архієрейські кафедри білого кольору із декоративною позолотою вартістю 14 788,8 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень вісімдесят копійок).

25. Великий чан для освячення води вартість якого становить 24 648 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок вісім гривень).

26. Металевий кадильник жовтого кольору вартість якого становить 7 394,4 (сім тисяч триста дев`яносто чотири гривні сорок копійок) кожна.

27. Два підсвічники для архієрейського служіння (жовтого кольору, металеві, із дерев`яними ручками) вартість якого становить 2 054 (дві тисячі п`ятсот чотири) гривні.

28. Два підсвічники - біла кисть вартість яких становить 2 464,8 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

29. Один мідний кувшин для води вартість якого становить 3 081 (три тисячі вісімдесят одна) гривня.

30. Один металевий підсвічник на жертовник вартість якого становить 2 054 грн ( дві тисячі п`ятдесят чотири) гривні.

31. Два підсвічники виточені з дерева на жертовник вартість яких становить 4 108 грн (чотири тисячі сто вісім) гривень.

32. Два настольні підсвічники жовтого кольору вартість яких становить 6162 (шість тисяч сто шістдесят дві) гривні.

33. Посуд для освячення хлібів із кришкою сірого кольору вартість якого становить 4 929,6 грн чотири тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять шістдесят копійок).

34. Три настільна хрести вартість яких становить 6162 (шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

35. Кронштейн від пані кадила вартість якого становить 612 (шістсот дванадцять гривень).

36. Одна металева мирниця вартість якої становить 6162 (шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

37. Одна дерев`яна мирниця, в якій знаходяться два металеві пензлі для миропомазання вартість якої становить 6162 (шість тисяч сто шістдесят дві гривні).

38. Одне блюдо для збору проскур вартість якого становить 9 243 (дев`ять тисяч двісті сорок три) гривні.

39.Два блюда для збору пожертв вартість яких становить 18 486 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень).

40. Два підвісні металеві підсвічники вартість яких становить 12 324 (дванадцять тисяч триста двадцять чотири гривні).

41. Дарохранильницю у дерев`яному футлярі під склом вартість якої становить 92 430 (дев`яносто дві тисячі чотириста тридцять гривень).

42. Ікона Ченстоховської Божої Матері писаної на полотні вартість якої становить 55 458 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень).

43. Два срібні напрестольні хрести вартість яких становить 30 810 (тридцять тисяч вісімсот десять гривень).

44. Ікону Богоматері на хорах вартість якої становить 4313,4 (чотири тисячі триста тринадцять гривень сорок копійок).

45. Книгу «Священне Євангеліє»» вартість якої становить 14 595, 71 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень сімдесят одна копійка), що має історичну цінність.

46. Книгу «Псалтир» вартість якої становить 4 285,88 (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять гривень вісімдесят вісім копійок), що має історичну цінність.

47. Книгу «Псалтир» вартість якої становить 2 521,11 (дві тисячі п`ятсот двадцять одна гривня одинадцять копійок), що має історичну цінність.

48. Книгу «Міней місяць липень» із №333 вартість якої становить 3 029,28 (три тисячі двадцять дев`ять гривень двадцять вісім копійок), що має історичну цінність.

49. Книгу «Міней місяць вересень» із №333 вартість якої становить 3 029,28 (три тисячі двадцять дев`ять гривень двадцять вісім копійок), що має історичну цінність.

Усього, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи розтратили майно на загальну суму 845 209,52 (вісімсот сорок п`ять тисяч двісті дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки).

Крім того, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, що направлений на привласнення чужого майна, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, діючи умисно, в період часу з 15.06.2023 по 30.11.2023 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи із корисливих мотивів, здійснили привласнення чужого майна, яке було ввірене та перебувало у віданні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а саме перенесли до місця проживання ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , державне майно, церковну атрибутику, а саме:

1. Ікону «Святого Миколая Чудотворця» в окладі та кіоті, кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 17 692, 35 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві гривні тридцять п`ять копійок), що має історичну цінність.

2. Ікону «Святого Миколая Чудотворця», в кіоті, кінця ХХ - початку ХХІ століть, вартість якої становить 18 768 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень).

3. Двосторонню хоругву «Святий Миколай Чудотворець / Богоявлення» кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 18 421,58 (вісімдесят тисяч чотириста двадцять одну гривню п`ятдесят вісім копійок).

4. Двосторонню хоругву «Святий Миколай Чудотворець/Богоявлення» кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 17 679,69 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень шістдесят дев`ять копійок).

5. Хоругву «Святий Миколай Чудотворець/Воскресіння» кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 22 731,03 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять одну гривню три копійки).

6. Двосторонню хоругву «Пресвята Богородиця з Ісусом/Богоявлення», кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 21 889,14 (двадцять одну тисячу вісімсот вісімдесят дев`ять гривень чотирнадцять копійок).

7. Хоругву «Пресвята Богородиця з Ісусом / Воскресіння» кінця ХІХ -початку ХХ століть, вартість якої становить 17 679,69 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень шістдесят дев`ять копійок).

8. Хоругву «Пресвята Богородиця з Ісусом / Воскресіння» кінця ХІХ - початку ХХ століть, вартість якої становить 18 521,58 (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять одна гривня п`ятдесят вісім копійок).

Усього, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та інші невстановлені особи привласнили майно на загальну суму 153 383,06 (сто п`ятдесят три тисячі триста вісімдесят три гривні шість копійок).

В результаті кримінально-протиправний дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб привласнено та розтрачено майно, що належало державі в особі Міністерства культури України та перебувало у сфері управління Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника на загальну суму 998 592,58 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні п`ятдесят вісім копійок).

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, мали можливість розпорядитися привласненим та розтраченим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні, що вчинено за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану.

19 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий зазначає, що із врахуванням отриманих під час досудового розслідування даних, особи підозрюваного ОСОБА_4 , виникла необхідність у застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання його спробам, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий зазначає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, відмінного від домашнього арешту, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просить його задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки існують ризики, зазначені в клопотанні, а більш м`який запобіжний захід не здатен їм запобігти.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 з приводу клопотання слідчого заперечила, не погодившись із видом запобіжного заходу, про застосування якого клопоче слідчий. Зазначила, що такий запобіжний захід не обґрунтований. Просить врахувати дані про особу підозрюваного та обрати щодо ОСОБА_4 особисте зобов`язання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та пояснив, що він діючий священнослужитель, а тому запобіжний захід у виді домашнього арешту позбавить його можливості виконувати свої обов`язки, а тому просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що воно є обґрунтованим, виходячи з наступного:

відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000863, відомості про яке 30 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про підозру у вчиненні якого 19.03.2025 повідомлено ОСОБА_4 .

На думку слідчого судді, вказана підозра є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме даними, що містяться в: повідомлені про виявлене кримінальне правопорушення; описі інвентаризації церкви і церковного майна Свято-Миколаївської релігійної громади Православної церкви м. Кременця Кременецького району Тернопільської області; протоколі обшуку у домоволодінні ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_2 ; протоколі обшуку у приміщенні «Регенського училища», що за адресою м. Кременець, вул. Шевченка 55 Тернопільської області; протоколі додаткового допиту представника потерпілого ОСОБА_10 ; таблиці найменування майна, яке було вилучено під час проведення обшуку; переліку відсутнього майна договору 1946 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; охоронному договорі на пам`ятку культурної спадщини від 15.02.2017; договорі про безоплатне користування релігійної громадою нерухомим майном, що є державною власністю; довіреністю №1 про уповноваження керівника Інспектора Кременецького філіалу Почаївської Духовної семінарії; повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 ; повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 .

Зробивши висновок про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винуватою, чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, за яким їй повідомлено про підозру, вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу, що і зроблено у даній судовій справі.

При вирішенні питання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, за результатами розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на підозрюваних у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати чи спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя погоджується із обґрунтуванням вказаних ризиків, яке наведене у клопотанні слідчого та доведене прокурором.

Так, ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що підозрюваному у випадку визнання його винуватим, згідно підозри, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність на строк до 3 років та з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001 року), де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та, усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого його підозрюють, і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний може впливати на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих показань, оскільки, зважаючи на наявність між підозрюваними службових зв`язків, що свідчить про те, що останні з метою уникнення кримінальної відповідальності зможуть узгодити спільні показання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує до часу надання показань цими особами суду.

Ризиком того, що підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документи, які мають важливе значення для досудового розслідування, є те, що підозрюваний має значний стаж роботи, соціальні зв`язки, а тому його досвід є достатнім для вчинення дій щодо відворотності покарання.

Ризиком того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є те, що підозрюваний може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, встановлено, що є усі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, саме тому клопотання слідчого у цій частині є обґрунтованим.

При цьому, на переконання слідчого судді, прокурор, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім домашнього арешту, не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Так, при обранні виду запобіжного заходу, слідчий суддя, крім ризиків, наведених в ст. 177 КПК України, повинен також враховувати відомості, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема щодо особи підозрюваного, адже саме вони є визначальними в питанні застосування запобіжного заходу щодо конкретної особи.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній уродженець Тернопільської області, громадянин України, має постійне місце проживання та місце реєстрації в м. Кременці, офіційно працює, священнослужитель, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, вік та стан його здоров`я, не судимий, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 має сталі та міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

На переконання слідчого судді, попередити вказані вище ризики здатний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а тому слід обрати саме його на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, запропонованих слідчим.

З наведеного, клопотання слідчого слід задовольнити частково, тобто лише в частині обрання заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 21 травня 2025 року, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи;

- утримуватись від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в орган досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 те, що у разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання передати на виконання в СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 12 год. 25.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1