13.12.2024
справа №642/7834/24
провадження №1-кс/642/6161/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2024 м. Харків

Слідчий суддя Ленінськогорайонного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без офіційного місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

СВ ВП №2 Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001767 від 11.12.2024 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, знаючи про високу прибутковість від вчинення цих злочинів, з метою систематичного отримання прибутку від їх збуту, ігноруючи вимоги ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання, з метою подальшого збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, перебуваючи на території України, в невстановлений період часу однак не пізніше 11.12.2024, при невстановлених слідством обставинах придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який перебував у п`яти полімерних зіп пакетах, з фіксаторами та двох паперових згортках.

В подальшому ОСОБА_4 , частину придбаного при вищевказаних обставинах наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, залишив зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а частину залишив зберігати на орендованій квартирі, яка перебуває в його користуванні, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого розповсюдження їх у безконтактній формі у якості так званих «закладок» по території міста Харкова.

Крім того ОСОБА_4 з метою зважування наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу використовував електронні ваги, порожні полімерні зіп пакети з фіксаторами пристосував для поміщення розфасованих частин наркотичного засобу, ізолюючу плівку для маскування наркотичного засобу, магніти використовував для закріплення схованок з наркотичним засобом, та в подальшому залишення їх на обмежено прохідній території, з метою дотримання конспіративних аспектів реалізації злочинного наміру. Всі зазначені предмети ОСОБА_4 зберігав за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені дії ОСОБА_4 , пов`язані з незаконним приданням та зберіганням з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, були викриті співробітниками поліції, якими 11.12.2024 в період часу з 10 год 14 хв по 11 год 40 хв на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, справа №642/3989/24 провадження №1-кс/642/4077/24, було проведено санкціонований обшук квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 де мешкає ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: 2 (два) мотка ізолюючою плівки синього кольору, 1 (один) моток ізолюючої плівки білого кольору, 1 (один) полімерний зіп пакет з фіксатором, всередині якого перебуває речовина рослинного походження у висушеному та подробленому стані, металева шкатулка, в середині якої перебуває подрібнена речовина рослинного походження та металевий предмет з нашаруванням речовини рослинного походження.

Крім того, 11.12.2024 в період часу з 12 год 25 хв по 13 год 34 хв, було проведено невідкладний обшук квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 де мешкає ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: 1 (один) полімерний пакет з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані, 4 (чотири) полімерні зіп пакети з фіксаторами з речовиною рослинного походження всередині, два паперових згортка з речовиною рослинного походження всередині, електронні ваги червоного кольору у кількості 1 (одна) штука, електронні ваги металеві у кількості 1 (одна) штука, 4 (чотири) полімерні зіп пакети з фіксаторами в середині яких в кожному, перебувають порожні полімерні зіп пакети у великій кількості, 1 (один) моток прозорої плівки, полімерні пакети у великій кількості, 3 (три) мотки ізолюючої плівки, синього кольору, магніти.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/121-24/36874-НЗРАП від 12.12.2024 надана на дослідження речовина рослиного походженя масою:0,9158 г є канабісом, що віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину склала: 0,8054 г.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-24/36875-НЗРАП від 12.12.2024 надана на експертизу речовина рослиного походженя масою 203,6000 г є канабісом, що віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину склала: 169,3721 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав, зберігав з метою збуту, наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, згідно таблиці №1 списку № «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

11.12.2024 о 14 год. 16 хв. за адресою: м.Харків, вулиця Амосова, буд.№ 1, було здійснено затримання у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 12.12.2024 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Прокурор вказує, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися обвинуваченим від суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували, посилаючись а відсутність наявності відповідих ризиків, просили обрати більш мякий запобіжний захід або при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно дост. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом «а» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.11.2024, протоколомом обшуку від 11.12.2024, протоколом обшуку в порядку ч.3 ст.223 КПК України від 11.12.2024, протоколом огляду місця події від 11.12.2024, протоколом затримання особи порядку ст.ст.208, 615 КПК України, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким злочином, санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі. Отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Вивченням відомостей про особу підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 неодружений, не працевлаштований, отже міцних соціальних зв`язків не має.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

При визначенні наявності ризику вчинення інших злочинів, слід враховувати, що підозрюванний ОСОБА_4 непрацевлаштований. Також слідчий суддя приймає до уваги, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

За зазначених вище обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, наявні.

В свою чергу наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України в судовому засіданні прокурором не доведена.

Отже, потреба у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме п.п. 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу,

Крім того, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Такими обставинами є всі обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інші дані про його особу, ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для нього.

Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюєтьсяслідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 грн. (3 028 грн. х 50).

Слідчий суддя вважає, що така застава не є непомірною для підозрюваного. Водночас застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.02.2025.

Визначити суму застави у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави,з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи тимчасового тримання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора та суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1