Справа №: 630/349/25 Провадження № 1-кс/630/229/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000093 від 18.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді із даним клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2025 року до чч відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, на блок-посту "Пісочин" було зупинено т.з. ВАЗ р.н. НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки документів надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 із ознаками підробки. (ЖЄО № 3997).

18 березня 2025 року вказане повідомлення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000093, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, 18.03.2025, ст. слідчим СВ відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, на блок-посту «Пісочин», проведено огляд місця події у період з 13:29 до 13:37, в ході якого у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , із ознаками підробки, для долучення до матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 18.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Враховуючи те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , із ознаками підробки має суттєве значення у кримінальному провадженні, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Вищевказане майно оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Володілець майна у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши клопотання з додатками, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначене у клопотанні майно визнане речовим доказом у справі. Отже, з метою запобігання втрати, приховання, ненавмисного або навмисного знищення чи спотворення вказаного у клопотанні предмета, є доцільним накласти арешт на це майно. Невжиття накладення арешту може призвести до зміни, спотворення, приховання, або знищення речового доказу, що унеможливить встановлення істини по справі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171, 173 КПК України -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , вилучене 17.03.2025 року ст. слідчим СВ відділення поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, на блок-посту «Пісочин», шляхом позбавлення права користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1