Справа № 484/647/25
Провадження № 1-КП/484/201/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балта Одеської області, освіта вища, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця за контрактом військовій частині НОМЕР_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язків командира ремонтного взводу ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», паспорт НОМЕР_2 , виданий 27.03.2023 року органом 4814, РНОКПП НОМЕР_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4 - начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону;

потерпілої ОСОБА_5 ;

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 станом на 04.12.2024 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира ремонтного взводу ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , тобто мав статус військовослужбовця за контрактом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії….

Згідно з ч.5 цієї норми учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч.3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону і стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

04.12.2024 року близько о 14:20 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,46 проміле), внаслідок чого був позбавлений можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та належним чином переконатися у безпеці інших учасників дорожнього руху, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5 , сірого кольору, рухався у світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості, у сприятливих погодних та дорожніх умовах, по вул. Гвардійська в напрямку вул. Олександра Коротченка в м. Первомайську Миколаївської області. В процесі руху ОСОБА_7 , діючи з необережністю, проявляючи злочинну недбалість, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог Правил дорожнього руху України, грубо та умисно порушив вимоги ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також наступні вимоги Правил дорожнього руху України:

-п.1.3, згідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п.1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-підпунктів «а», «б», «ґ» п.2.1, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

-підпункту «б» п.2.3, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-підпункту «а» п.2.9, відповідно до якого водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

-п.10.1 ПДР України, який зобов`язує водіїв перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно визначення, наведеного в п.1.10 ПДР України узбіччя це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки та стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней). Отже водій ОСОБА_7 під час проїзду даної ділянки шляху не повинен був рухатись по узбіччю дороги, внаслідок чого на прямій ділянці проїзної частини дороги біля будинку № 8 вул. Гвардійській в м. Первомайську Миколаївської області відхилився від необхідної траєкторії руху, через що допустив частковий виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини праворуч (правими колесами на праве узбіччя з ґрунтовим покриттям), де стався наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка очікувала громадський транспорт на правому узбіччі відносно руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого в/суглобового надвиросткового Т-подібного перелому правої в/гомілкової кістки на фоні деформуючого артрозу правого колінного суглобу.

Отже, через необережність у виді злочинної недбалості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак повинен був і міг їх передбачити, маючи при цьому технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання технічних вимог п.10.1 та п.1.10Правил дорожнього руху України.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.10.1 та п.1.10 Правил дорожнього руху України, яке перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

За таких обставин ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового провадження, 27.03.2025 року, між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, відповідно до якої ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду. Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_7 основного покарання на підставі ст. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 грн., з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу відповідно до вимог ст. ст. 473, 474 КПК України.

Допитаний під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував, у скоєному розкаявся. Повністю підтвердив добровільність наміру укласти угоду про примирення а також те, що ознайомлений з наслідками укладення угоди, обмеженнями його прав в такому випадку і з наслідками невиконання угоди.

Захисник ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтвердив такі обставини.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду аналогічні пояснення, повністю підтримала намір укласти угоду про примирення та пояснила, що завдану злочином шкоду їй повністю відшкодовано, вона не має претензій до обвинуваченого, розуміє, що внаслідок укладення угоди будуть обмежені її права і вона в подальшому не зможе вимагати відшкодування завданої злочином шкоди. Потерпіла підтвердила добровільність її наміру укласти надану угоду.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтвердила позицію потерпілої.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.

Суд, у відповідності до ч.1 ст. 473 КПК України та ч.5 ст. 474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому та потерпілій їх права та наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 заявили суду, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України та просили суд затвердити надану угоду про примирення. Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

В ході перевірки відповідності наданої суду угоди про примирення вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами; вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Кваліфікація дій обвинуваченого відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Цивільний позов у справі не заявлений. Завдана злочином шкода відшкодована добровльно.

Судові витрати у справі відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у справі не застосовувались.

За таких обставин суд вважає можливим надану угоду про примирення затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, призначивши йому покарання, визначене угодою.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 , укладену 27 березня 2025 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/115-24/22683-ІТ від 09.01.2025 року в сумі 3 183 грн. 60 коп., № СЕ-19/115-24/22697-ІТ від 13.01.2025 року в сумі 3 183 грн. 60 коп., за проведення автотехнічної експертизи № СЕ-19/115-25/12662-ІТ від 24.01.2025 року в сумі 3 183 грн. 60 коп., а всього 9 550 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) 80 коп.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскарженийдо Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6,7 ст. 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

СУДДЯ: