ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3015/19 Номер провадження 11-кп/814/2147/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000439 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000439 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, маючого двох неповнолітніх дітей, судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.263 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 05 січня 2025 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує, що ОСОБА_8 не має намірів переховуватись від суду, оскільки зацікавлений у дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Наголошує, що прокурором не наведено фактів, які б підтвердили вірогідність здійснення обвинуваченим впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Так, місцевий суд обгрунтовано вказав про ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Також про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать конкретні обставини інкримінованих йому злочинів, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок, шахрайства, а також нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про свідоме умисне ігнорування обвинуваченим загальноприйнятних норм поведінки та його схильність до умисних протиправних дій.

Крім того, не встановлені джерела придбання обвинуваченим бойових припасів.

Висновок суду про відсутність міцних соціальних зв`язків підтверджуються даними про особу обвинуваченого, який не працює та не має офіційних джерел доходів.

Вказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд обґрунтовано скористався у даному випадку правом не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_8 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000439 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4