Справа № 458/144/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

а також сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представник потерпілої особи Боринської селищної ради

Самбірського району Львівської області

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 15.01.2025 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Турів Турківського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, працює кочегаром у школі (сезонна робота), не є особою з інвалідністю, депутатом не обирався, раніше не судимого, військовозобов`язаного

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 приблизно о 14:00 год. 11.01.2025, маючи умисел на незаконну порубку лісу, з корисливих мотивів, пішов у лісовий масив, який розташований в с. Нижній Турів Самбірського району Львівської області, а саме в обході 4 кварталі 21 виділі 21 Надсянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», що входить до території Регіонального ландшафтного парку «Надсянський» та належить до природно-заповідного фонду, який знаходиться в межах Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, умисно, з корисливих мотивів, з використанням бензопили марки «Sthil MS-180», самовільно зрізав, шляхом відділення стовбура від кореня, одне сироростуче дерево породи «Осика», цього дня розділивши його на сортименти.

Продовжуючи свої незаконні дії з метою незаконної порубки лісу, ОСОБА_5 , приблизно о 13:00 год. 14.01.2025, з корисливих мотивів, знову пішов у лісовий масив, який розташований в с. Нижній Турів Самбірського району Львівської області, а саме в обході 4 кварталі 21 виділі 21 Надсянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», що входить до території Регіонального ландшафтного парку «Надсянський» та належить до природно-заповідного фонду, який знаходиться в межах Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, умисно, з корисливих мотивів, з використанням бензопили марки «Sthil MS-180», самовільно зрізав, шляхом відділення стовбура від кореня, одне сироростуче дерево породи «Осика» та розділив його на сортименти. Загальна кубомаса вказаних вище незаконно зрубаних дерев становить 0,44 метра кубічних, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави розміром 82 656,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 246 КК України, тобто здійснив незаконну порубку дерев на території природно-заповітного фонду.

Разом з тим, ОСОБА_5 , 14.01.2025, з метою перевезення незаконно зрізаних дерев, за допомогою кінної підводи, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, перебуваючи в лісовому масиві Регіонального ландшафтного парку «Надсянський», де приблизно у період часу з 13:30 год. по 14:30 год. того ж дня, з лісового масиву обходу 4 кварталу 21 виділу 21 Надсянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», територія якого відноситься до природно-заповідного фонду, діючи умисно, з корисливих мотивів, перевіз вказану незаконно зрізану деревину породи «Осика», загальною кубомасою 0,44 метра кубічних, розділену та навантажену на дерев`яну підводу, через наведений лісовий масив природно-заповідного фонду до подвір`я житлового будинку, що за адресою: село Нижній Турів, вул. Чорновола, 59, Самбірського району Львівської області, де був зупинений працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у незаконному перевезенні незаконно зрубаних дерев на території природнозаповідного фонду, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 246 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.3 ст.246 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що в після обідню пору доби, 11.01.2025 пішов в ліс, бо треба було заготовити дров для опалювання житла, знайшов осику, зрізав її за допомогою бензопили та сокири і пішов додому, а 14.01.2025 взяв коня і поїхав забирати деревину, коли загрузив дрова на сани, побачив що їх мало, тому зрізав ще одну осику і поїхав додому, проте додому не доїхав, його зупинили працівники поліції. Цивільний позов визнав повністю, однак добровільно сплатити суму завданої шкоди не має можливості. У вчиненому щиро кається, зрозумів що зробив неправильно.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого правопорушення та застосувати ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, вирішити долю речових доказів із застосуванням спеціальної конфіскації.

Представник потерпілого Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області у судовому засідання підтримав цивільний позов, просив його задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченому, то вказав на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Заслухавши учасників судового провадження та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у діях, які виразились у незаконній порубці дерев та перевезенні незаконно зрубаних дерев на території природно-заповітного фонду, що кваліфікує його дії за ч.3 ст. 246 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а згідно статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він раніше не судимий, є сезонним працівником, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання, передбачене у межах санкції ч. 3 ст. 246 КК України, а саме позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.246 КК України.

Суд також враховує досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області, якою встановлено середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та покладення обов`язків згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що положення ст. 75 КК України застосовуються лише у тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідки, обставини вчинення правопорушень, зокрема, що обвинувачений вчинив незаконну порубку двох дерев, такі дії вчиняв з метою заготівлі дров для опалювання житла, поведінку обвинуваченого після вчинення правопорушення, а саме, те, що обвинувачений не перешкоджав досудовому розслідуванню, брав участь в усіх слідчих діях, не заперечував проти своєї причетності до події злочину, видав знаряддя вчинення правопорушення.

Разом з тим, враховуючи фактичні обставини справи, особу винуватого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, несудимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням, з покладення на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1,3 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову.

Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в розмірі 82 656 грн, завданої державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Підстави, порядок, способи відшкодування майнової шкоди регулюється главою 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що під час судового розгляду кримінального провадження доведено протиправні винні дії обвинуваченого, наслідки цих дій у вигляді завданої шкоди державі в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області та причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками, добровільно шкода обвинуваченим не відшкодована, тому суд дійшов висновку, що заявлений Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області позов про відшкодування завданої шкоди в розмірі 82656 грн є підставним та підлягає до задоволення повністю.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 16.01.2025 на майно: один гужовий транспортний засіб (сани), 10 колод деревини породи «Осика», одну бензопилу марки «Sthil MS-180», одну сокиру з дерев`яною ручкою залишити без змін на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Щодо речових доказів.

Згідно положень ч.ч. 9, 10 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено, зокрема, основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є предметом кримінального правопорушення та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на те, що обвинувачений незаконно використав свої сани, бензопилу марки «Stihl MS-180», сокиру із дерев`яною ручкою як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, лісопродукція (деревина) є предметом кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення скоєно умисно, тому відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію до вказаних речових доказів, шляхом примусового безоплатного вилучення таких у власність держави.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію двох кінних підвод, однієї бензопили марки «Sthil MS-180», металевої сокири із дерев`яною ручкою, лісопродукції, тому арешт накладений на них скасуванню не підлягає.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експерта для проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 29.01.2025 № СЕ-19/109-25/1903-ФХЕД в розмірі 1591,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 96-2, 96- 2 КК України, ст.ст.100, 174, 349, 368-371,373-376, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації;

4) виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок (модуль «Освіта і працевлаштування»)».

Цивільний позов Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 82656 грн, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (UA0013917, код ЄРДПОУ 38008294, МФО 899998, одержувач Боринська територіальна громада Львівської області, банк - Казначейство України) завдану шкоду в розмірі 82656 грн (вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят шість).

Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів як знарядь вчинення кримінальних правопорушень - одного гужового транспортного засобу (сани), 10 колод деревини породи «Осика», одної бензопили марки «Sthil MS-180», одної сокири з дерев`яною ручкою, які є предметом кримінального правопорушення, шляхом примусового безоплатного вилучення таких у власність держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 16.01.2025 на майно: один гужовий транспортний засіб (сани), 10 колод деревини породи «Осика», одну бензопилу марки «Sthil MS-180», одну сокиру з дерев`яною ручкою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 29.01.2025 № СЕ-19/109-25/1903-ФХЕД в розмірі 1591,80 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня 80 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_7