Справа № 496/7741/24
Провадження № 1-м/496/5/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування тимчасового арешту відносно:

ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

В.о. керівника Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, тим, що 03 грудня 2024 року о 08 годині 30 хвилин прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Паланка-Маяки-Удобне», затримано, в порядку ст. 582 КПК України, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується на міжнародному рівні правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності.

Про затримання ОСОБА_10 складено відповідний протокол, в порядку ст.ст. 206, 208, 582 КПК України.

Підставою для затримання ОСОБА_10 та застосування у подальшому стосовно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

З відомостей, наданих ВМПС ГУ Національної поліції в Одеській області від 03.12.2024 за № 50/1924, вбачається, що станом на 03.12.2024 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується на міжнародному рівні (червоне повідомлення А-13472/11-24) з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 244-1 (виготовлення та розповсюдження матеріалів що містять загрозу громадській безпеці та громадському порядку) КК Республіки Узбекистан.

Фабула: З жовтня 2021 року ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапив під вплив міжнародної терористичної організації «Джихадисти», останній через свій профіль у Facebook розповсюджував екстремістські та терористичні ідеї, а також завербовував своїх послідовників.

Судом Criminal соuгt of Shaykhantakhur Distrikt, Tashkent city, 04.03.2022 видано ордер на арешт вказаної особи.

НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан підтвердило розшук з метою арешту ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висловило прохання щодо застосування тимчасового арешту.

Відповідно до витягу з обліків Генерального секретаріату Інтерполу, встановлено, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 244-1 КК Республіки Узбекистан, максимально можливе покарання 8 років позбавлення волі.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_12 на території Республіки Узбекистан, відповідає злочину, передбаченому ст. 258-2 КК України та є екстрадиційним.

Особу затриманого встановлено, відповідно до паспорту громадянина Республіки Узбекистан на його ім`я НОМЕР_2 , виданого 20.04.2019.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в застосуванні тимчасового арешту, зазначив, що його підзахисного переслідують з політичних підстав, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Затриманий ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) будучи належним чином повідомленим про право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, відмовився від надання згоди на екстрадицію, зазначивши, що така екстрадиція загрожує його здоров`ю та життю, оскільки у Республіці Узбекистан розповсюджене застосування тортурів до ув`язнених та членів їх родин. Зазначив, що є блогером, веде публічну діяльність, ніяких злочинів не вчиняв, пояснив, що щодо нього здійснюється політичне переслідування. Підтримав думку захисника, повідомив, що про міжнародний розшук йому не було відомо.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею, в порядку ч. 6 ст. 583 КПК України, було встановлено особу затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі перекладача з російської на українську мову, запропоновано йому зробити заяву, роз`яснено право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію), з`ясовувалось бажання скористатися цими правами.

ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), не надав згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури про застосування тимчасового арешту ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) відповідає вимогам ч.4 ст. 583 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2024 року о 08 годині 30 хвилин прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Паланка-Маяки-Удобне», затримано, в порядку ст. 582 КПК України, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується на міжнародному рівні правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності. Про затримання ОСОБА_10 складено відповідний протокол, в порядку ст.ст. 206, 208, 582 КПК України. Підставою для затримання ОСОБА_10 та застосування у подальшому стосовно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою. З відомостей, наданих ВМПС ГУ Національної поліції в Одеській області від 03.12.2024 за № 50/1924, вбачається, що станом на 03.12.2024 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується на міжнародному рівні (червоне повідомлення А-13472/11-24) з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 244-1 (виготовлення та розповсюдження матеріалів що містять загрозу громадській безпеці та громадському порядку) КК Республіки Узбекистан. Судом Criminal соuгt of Shaykhantakhur Distrikt, Tashkent city, 04.03.2022 видано ордер на арешт вказаної особи. НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан підтвердило розшук з метою арешту ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висловило прохання щодо застосування тимчасового арешту. Відповідно до витягу з обліків Генерального секретаріату Інтерполу, встановлено, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 244-1 КК Республіки Узбекистан, максимально можливе покарання 8 років позбавлення волі. Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_12 на території Республіки Узбекистан, відповідає злочину, передбаченому ст. 258-2 КК України та є екстрадиційним.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, яка підписана Україною 29.05.1997 року та ратифікована 16.01.1998 року (далі Конвенція), договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Конвенції, ч.1 ст. 573 КПК України видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Ст. 16 Конвенції, передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органом запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 583 цього Кодексу до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 583 КПК України прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; документи, що підтверджують особу затриманого; письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Наведені вимоги закону свідчать, що тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Тобто, при вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.

Так, процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в країну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно- довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Кримінальний процесуальний закон не надає права слідчому судді при вирішенні питання про можливість тимчасового арешту особи оцінювати законність, правомірність чи обґрунтованість дій компетентних слідчих органів іншої держави.

З огляду на наведене вище, зважаючи на те, що при розгляді клопотання підстав для відмови в застосуванні тимчасового арешту ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), громадянина Республіки Узбекистан не встановлено, клопотання про застосування тимчасового арешту подано прокурором відповідно до вимог ст. 583 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено необхідним і достатнім для дотримання балансу інтересів фізичної особи (затриманого) та держави, на підставі ч. 1 ст. 583 КПК України застосувати тимчасовий арешт у відношенні до ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) на строк - 40 (сорок) діб.

Строк тимчасового арешту слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), тобто з 03.12.2024 року.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 1-2 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ст. ст. 7, 372, 376, 393, 582, 583 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів.

Строк тимчасового арешту рахувати з моменту фактичного затримання особи з 03.12.2024 року до 11.01.2025 року, включно.

Конвоювати та утримувати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку тимчасового арешту, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі якщо строк тимчасового арешту, визначеного ухвалою слідчого судді, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити у відповідності ч. 8 ст. 583 КПК України, що особа, до якої застосовано тимчасовий арешт, має право до надходження запиту про її видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності. Така заява підлягає невідкладному розгляду слідчим суддею у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, за участю прокурора, особи, яка подала заяву, її захисника та за потреби перекладача.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення особою, до якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором безпосередньо до Одеського апеляційного суду .

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 06.12.2024 року.