печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9887/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000216 від 08.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000216 від 08.02.2024, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження майна, на майно, яке вилучено 24.12.2024 під час обшуку транспортного засобу «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у ході проведення якого виявлено та вилучено - транспортний засіб «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким постійно користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 08.02.2024 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 143 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що завідувач відділення лікарняного банку крові КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - КНП «КМКЛШМД») ОСОБА_5 за попередньою змовою з медичними сестрами КНП «КМКЛШМД» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, які по роду своєї професійної діяльності мають доступ до анатомічних матеріалів людини (банку крові) та у період часу з 02.03.2024 по 23.11.2024, діючи умисно, займалися незаконною торгівлею анатомічних матеріалів людини (крові та її компонентів), а саме діючи за замовленням сторонніх громадян, медичних працівників інших закладів охорони здоров`я міста Києва та Київської області, із залученням невстановлених посередників, здійснюють незаконну торгівлю крові з лікарняного банку крові КНП «КМКЛШМД», за грошову винагороду на загальну суму 106500 грн.

При цьому приблизні збитки за інкриміновані 22 епізоди злочинної діяльності становлять 156511,26 грн.

У ході документування встановлено збут приблизно 141 дози еритроцитів у додатковому розчині на суму 225666, 27 грн., 14 доз плазми на суму 22617, 28 грн. та 2 доз тромбоконцентрату на суму 33337,12 грн., тобто завдано збитків щонайменше на 281620,67 грн.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що докази, які матимуть значення для доказування вини вищевказаних осіб можуть знаходитись в автомобілі марки «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, чорного кольору, яким постійно користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до реєстраційної картки на ТЗ, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.12.2024 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук транспортного засобу «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у ході проведення якого виявлено та вилучено - транспортний засіб «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

24.12.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 винесена постанова про визнання транспортного засібу «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000216.

Згідно актового запису про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 26 червня 2007 року, тобто при придбанні 26.12.2012 автомобіля «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 перебували в шлюбі, тому вказане майно являється у спільній сумісній власності.

30.01.2025 потерпілими КНП «КМКЛШМД» подано цивільний позов на попередню суму підраховану за травень 2024 року, а саме 606330,14 грн.

З метою унеможливлення подальшого вчинення незаконних дій, а також з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, письмові заперечення власника майна на таке клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи прокурора про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні прокурора переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження майна, на майно, яке вилучено 24.12.2024 під час обшуку транспортного засобу «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у ході проведення якого виявлено та вилучено - транспортний засіб «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким постійно користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та співмірності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наслідки накладеного арешту для третіх осіб, клопотання прокурора в частині користування та розпорядження зазначеним рухомим майном, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000216 від 08.02.2024 - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом встановлення заборони відчуження, з метою збереження речових доказів, на майно, яке вилучено 24.12.2024 під час обшуку транспортного засобу «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у ході проведення якого виявлено та вилучено - транспортний засіб «MERCEDES-BENZ G 500», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким постійно користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1