Справа № 458/56/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості від 10.01.2025, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 30.12.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Турів Турківського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, який одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 29.12.2024 близько 08.30 год всупереч забороні полювання на території Львівської області до припинення дії або скасування воєнного стану в Україні, введеній наказом Львівської обласної військової адміністрації від 08.08.2022 № 154/22 «Про встановлення обмежень щодо проведення полювання та регулювання питань мисливства в період воєнного стану на території Львівської області», ст. 19 Закону України «Про Червону книгу України», відповідно до якої спеціальне використання (добування, збирання) об`єктів Червоної книги України здійснюється у виняткових випадках лише у наукових і селекційних цілях, у тому числі для розмноження, розселення і розведення у штучно створених умовах, а також для відтворення популяцій за дозволом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, на підставі рішень Національної комісії з питань Червоної книги України, не маючи дозволу на добування (відстріл) тварин, занесених до Червоної книги України, взявши із собою заздалегідь заряджену набоями довгоствольну вогнепальну гладкоствольну зброю рушницю «ТОЗ-БМ», калібру 16 мм, № НОМЕР_1 , маючи дозвіл на її носіння та зберігання, прибув на територію мисливських лісових угідь Турківського товариства мисливців і рибалок, що знаходиться між с. Верхній Турів та смт Бориня Самбірського району Львівської області, де виявив одну тварину виду "Кіт лісовий", який включений до «Переліку видів тварин, що заносяться до Червоної книги України (тваринний світ)», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 29 від 19.01.2021 та вирішив його незаконно вполювати.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , цього ж дня об 11.00 год діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного добування тварини виду «Кіт лісовий», який перебуває у стані природної волі та занесений до Червоної книги України (тваринний світ), не маючи дозволу на добування (відстріл) тварин, занесених до Червоної книги України, перебуваючи в мисливському угідді Турківського товариства мисливців і рибалок, що знаходиться між с. Верхній Турів та смт Бориня Самбірського району Львівської області (у радіусі геокординат 49.06133, 22.95638), із власної довгоствольної вогнепальної гладкоствольної зброї рушниці «ТОЗ-БМ», калібру 16 мм, № НОМЕР_1 , здійснив один прицільний постріл у «Кота лісового» від чого останній загинув та у такий спосіб незаконно вполював дану тварину.

У результаті вищевказаних незаконних дій ОСОБА_4 , Турківському товариству мисливців і рибалок згідно із додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2012 № 1030 «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження тварин із числа видів занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)», завдано матеріальну шкоду в сумі 8000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 248 КК України - полювання на звірів, що занесені до Червоної книги України.

10.01.2025 між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 248 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. При цьому, ОСОБА_4 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку за ч. 1 ст. 248 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану шкоду. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без примусу, і призначити погоджене покарання в угоді про визнання винуватості, спроможний сплатити штраф в розмірі 17 000 грн, в чому йому допоможуть близькі та родичі. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Сторони визначили умови спеціальної конфіскації відповідно до вимог ч. 1 ст. 472 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2025 та призначити погоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2025 та призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КК України, КПК України, інтересам суспільства, представник потерпілої особи Турківського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 дав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості в цьому кримінальному провадженні.

Представник потерпілої особи Турківського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив судовий розгляд провести без його участі, вказав, що не заперечує проти укладеної угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Участь представника потерпілого не є обов`язковою в цьому кримінальному провадженні, сторона обвинувачення та сторона захисту висловили позицію про можливість проведення підготовчого засідання за відсутності представника.

Заслухавши думку учасників справи, розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків. При цьому, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У ході підготовчого судового засідання суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд достовірно встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд перевірив та встановив, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди між прокурором та обвинуваченим не суперечать вимогам КПК та ККУкраїни, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 248 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений є винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України.

Також суд встановив, що представник потерпілої особи Турківського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 подав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, що відповідає вимогам абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд вважає, що укладена угода між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 від 10.01.2025 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, займається господарством, позитивно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_7 обліку в лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке знайшло прояв у тому, що обвинувачений критично відноситься до вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, засуджує такі свої дії, готовий нести покарання; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить те, що обвинувачений на досудовому слідстві розказав та показав, як вчиняв кримінальне правопорушення, добровільно видав знаряддя вчинення кримінального правопорушення - рушницю; добровільне відшкодування заподіяної шкоди в сумі 8 000 грн, що підтверджено квитанцією 31 від 10.01.2025.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів доходів громадян, що становить 17 000 грн, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Відтак, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 31.12.2024 на майно: дві стріляні гільзи червоного кольору 16 калібру, які опечатано в спеціальний пакет Національна поліція SUD 1135009; один поліетиленовий мішок стягнутий чорною стяжкою, в якому знаходиться труп тварини породи «Кіт лісовий» -скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речові докази.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено, зокрема, основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що обвинувачений незаконно використав свою довгоствольну вогнепальну гладкоствольну зброю рушницю «ТОЗ-БМ», калібру 16 мм, № НОМЕР_1 , маючи дозвіл на її носіння та зберігання, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення скоєно умисно, тому відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу - мисливської рушниці в розібраному стані ТОЗ- НОМЕР_2 , яка поміщена в поліетиленовий пакет, який затягнуто пластиковою стрічкою з номером В448199, шляхом примусового безоплатного вилучення такої у власність держави.

Речові докази:

- дві стріляні гільзи червоного кольору калібру 16, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, - знищити;

- труп тварини виду "Кіт лісовий", відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути представнику потерпілої особи Турківського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 .

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію мисливської рушниці в розібраному стані ТОЗ-БМ № 120097, яка поміщена в поліетиленовий пакет, який затягнуто пластиковою стрічкою з номером В448199, у власність держави, тому арешт накладений на неї скасуванню не підлягає.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9, 10 ст. 100, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 січня 2025 року між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 31.12.2024 на майно: дві стріляні гільзи червоного кольору 16 калібру, які опечатано в спеціальний пакет Національна поліція SUD 1135009; один поліетиленовий мішок стягнутий чорною стяжкою, в якому знаходиться труп тварини породи «Кіт лісовий», - скасувати.

Речові докази:

- дві стріляні гільзи червоного кольору калібру 16 - знищити;

- труп тварини виду "Кіт лісовий" - повернути представнику потерпілої особи Турківського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 .

Застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу як знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мисливську рушницю в розібраному стані ТОЗ- НОМЕР_2 , яка поміщена в поліетиленовий пакет, який затягнуто пластиковою стрічкою з номером В448199, шляхом примусового безоплатного вилучення такої у власність держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 31.12.2024 на мисливську рушницю в розібраному стані ТОЗ- НОМЕР_2 - залишити без змін.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 16.01.2025.

Суддя ОСОБА_1