Справа № 453/618/24
№ провадження 1-кп/453/151/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження №0000030 від 08.03.2024, з яким об"єднане кримінальне провадження №0000103 від 11.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завадка Стрийського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, старшого бойового медика зенітно ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи старшим бойовим медиком зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдатом військової служби за призовом під час мобілізації, у квітні 2022 року, перебуваючи за місцем проходження військової служби, що у АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел на неправомірне отримання посвідчення водія, яке надає спеціальне право на керування транспортними засобами, та подальшого його використання, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.2, 16 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, п.п. «а» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням каналу у мобільному додатку «Viber», встановленого на власному мобільному телефоні, шляхом надсилання текстового повідомлення, домовився про виготовлення нею за грошову винагороду в сумі 7 000 грн. підробленого посвідчення водія на своє прізвище та ім`я для керування транспортними засобами відповідно до категорій «В, С та СЕ».

З цією метою, ОСОБА_4 , виступивши пособником неправомірних дій вищевказаної невстановленої досудовим розслідуванням особи, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що його дані та фотографія особистого підпису будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа посвідчення на право керування транспортними засобами, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням каналу у мобільному додатку «Viber», встановленого на власному мобільному телефоні, шляхом надсилання повідомлення, свої персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження, а також фотографію свого особистого підпису, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

Надалі, вищевказана невстановлена досудовим розслідуванням особа, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, на виконання попередніх злочинних домовленостей із ОСОБА_4 , виготовила посвідчення водія на прізвище та ім`я останнього із серійним номером НОМЕР_2 від 28.04.2022, після чого надіслала поштовим зв`язком вказане посвідчення ОСОБА_4 , яке останній отримав у квітні 2022 року у місті Апотолове Дніпропетровської області, здійснивши при отриманні оплату у сумі 7 000 грн.

Після отримання вищевказаного посвідчення водія, ОСОБА_4 до 07.03.2024, усвідомлюючи, що він порушує вимоги Положення №340, керував транспортним засобом на підставі завідомо підробленого документа посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке незаконно виготовлене на його прізвище та ім`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в пособництві в підробленні посвідчення, який видається установою, яка має право видавати такий документ і яке надає права, з метою використання його іншою особою, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст. 27, і ч.1 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 07.03.2024 приблизно о 20 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» з державними номерними знаками НОМЕР_3 , будучи зупиненим на автодорозі «Київ-Чоп М-06, 660 км», що у селі Коростів Стрийського району Львівської області, у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, достеменно знаючи про те, що придбане ним вищевказане посвідчення водія є підробленим, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.2, 16 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, п.п. «а» п.2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від10.10.2001 №1306, на законну вимогу інспектора відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 , пред`явив йому посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , Територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ №5141, яке згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС останньому не видавалося та належить іншій особі ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи притягнутим до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.2 ст. 130 КУпАП, продовжив 07.03.2024, близько 20 год. 45 хв. керувати транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat B6» з державними номерними знаками НОМЕР_3 , рухаючись в с. Коростів на автодорозі «Київ-Чоп» Стрийського району Львівської області.

Таким чином, в сукупності ОСОБА_4 обвинувачується в пособництві у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа, ухиленні від виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.07.2023 та постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 13.12.2023, які набрали законної сили, тобто у кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. Просить суд суворо не карати, оскільки він щиро кається у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинених кримінальних правопорушень визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України, як пособництво у підробленні іншого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його іншою особою, у використанні завідомо підробленого документа, та в ухиленні від виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.07.2023 та постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 13.12.2023, які набрали законної сили.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні проступки та нетяжкий злочин.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 , обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого, яка позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимого, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 19.09.2024 Франківським районним відділом Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки показали середній ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, а тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із врахуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132,177,178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів та питання щодо стягнення судових витрат слід вирішити у порядку, визначеному ст. ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,

- за ч.1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 2 (двох) років з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 11.03.2024, на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 28.04.2022 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 07.03.2024 року під час огляду місця події скасувати.

Речові докази: матеріали ЄО №1246,12, DVD-R диск з записом з нагрудних камер поліцейських №1855 та №1770, DVD-R диск з записом з нагрудних камер поліцейських №1438 та №1454 - зберігати при матеріалах кримінального провадження, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: судові витрати за проведення судової технічної експертизи №СЕ-19/114-24/5723-ДД від 20.03.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя