Справа № 743/1655/24
Провадження №1-кс/743/116/24
УХВАЛА

11 грудня 2024 року селище Ріпки

Слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у режимі відеоконференції в селищі Ріпки скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2024 року про відмову у задоволенні залучення до провадження як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000200 від 09 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

09.12.2024 р. Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2024 року про відмову у задоволенні залучення до провадження як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000200 від 09 вересня 2024 року.

Скарга мотивована тим, що 13.11.2024 р. після отримання інформації про реєстрацію кримінальному провадженні № 0000200 від 09.09.2024 р. Інспекцією до органу досудового розслідування було направлено заяву про визнання потерпілим. Постановою про відмову у залученні до провадження як потерпілого від 20.11.2024 р. слідчий відмовив у задоволенні заяви з підстав відсутності у скаржника права на відшкодування збитків, позаяк таким правом наділений орган місцевого самоврядування, та невизначеності права мати статус потерпілого у кримінальному провадженні у Положенні про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області.

На переконання скаржника, останній має всі ознаки потерпілого, передбачені ст. 55 КПК України, а оскаржувана постанова старшого слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України в частині відображення відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відтак скаржник просить слідчого суддю скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати старшого слідчого розглянути заяву про визнання потерпілим повторно.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.12.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги на 11.12.2024 р.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала скаргу на постанову старшого слідчого та зауважила, що старший слідчий при прийнятті оскаржуваної постанови не дотримався положень ст. 13 Конституції України, яка визначає, що природні ресурси території України є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють, в тому числі, органи державної влади.

Представник скаржника наголосила на тій обставині, що сталою є практика залучення органів екологічної інспекції до кримінальних проваджень в якості потерпілих. Крім того, представник скаржника зауважила, що інформація була отримана органом екологічної інспекції з публічної карти, з якої було встановлено, що порубка відбулася у кварталі 123 виділу 2, що обслуговується лісовим господарством. Залучення до кримінального провадження у якості потерпілого надасть більший обсяг прав, порівняно зі статусом заявника, для участі у досудовому розслідуванні та у подальшому дозволить реалізувати передбачені законодавством права при розгляді справи у суді, в тому числі шляхом пред`явлення цивільного позову.

У судовому засіданні старший слідчий проти задоволення скарги заперечив та з посиланням на ст. 691 БК України зазначив, що шкода, завдана незаконною порубкою лісу, зараховується до спеціального фонду місцевого бюджету, розпорядником якого є Ріпкинська селищна рада, на території якої виявлено порубку.

Старший слідчий також зауважив, що положенням про скаржника не визначено можливості набуття ним статусу потерпілого у кримінальному провадженні від імені держави. Відтак інтереси держави будуть представлені прокуратурою, як це передбачено чинним законодавством.

Додатково старший слідчий повідомив у судовому засіданні про те, що питання належності вирубаних дерев до лісового фонду України ще встановлюється досудовим розслідуванням, однак це не відображено у постанові з метою нерозголошення відомостей досудового розслідування.

Представник скаржника, заперечуючи проти доводів старшого слідчого, наголосила на тій обставині, що такі доводи є хибними, позаяк до місцевого бюджету територіальної громади в силу вимог ст. 29 та ст. 691 Бюджетного кодексу України зараховується лише 50 % шкоди. Решта шкоди зараховується до бюджету обласної ради та Державного бюджету України у розмірі 20 та 30 відсотків відповідно.

При цьому, представник скаржника висловила переконання щодо того, що нормативно-правові акти, що регулюють повноваження інших органів державної влади, не містять прямих вказівок на право бути потерпілими у кримінальних провадженнях. Це право, на думку представника скаржника, випливає з загальних засад повноважень органу екологічної інспекції як контролюючого органу.

Крім того, представник скаржника звернула увагу слідчого судді на ту обставину, що у оскаржуваній постанові не міститься посилань ні на положення Бюджетного кодексу України, на які у судовому засіданні послався старший слідчий, ні на триваюче встановлення віднесення дерев до лісового фонду України, що додатково свідчить на користь необґрунтованості оскаржуваної постанови.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, звертає увагу на таке.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, в провадженні ВП № 2 (смт Ріпки) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській областіперебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2024 р. за № 0000200 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, за заявою про кримінальне правопорушення, поданою скаржником. 13.11.2024 р. Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області була подана заява № 09/3260 про визнання потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Постановою від 20.11.2024 р. старшим слідчим у задоволенні заяви було відмовлено.

Вказані обставини не заперечуються жодним із учасників судового засідання.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній здіснено посилання на ст. ст. 13, 1311, 142, 143, 145 Конституції України, ст. ст. 36, 128 КПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 56, 324 ЦПК України, ст. ст. 10, 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанову КМ України "Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекцію України" від 19.04.2017 р. № 275, розділ ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 р. № 45.

З посиланням на вказані норми у постанові зауважено, що органи місцевого самоврядування мають право на звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди (збитків), спричиненої навколишньому природному середовищу на їх території, та, крім того, такі повноваження має прокурор.

Також у постанові зазначено, що розділом ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 р. № 45, визначено перелік функцій інспекції. Вказані функції не передбачають представництва в якості потерпілого у кримінальних провадженнях за ст. 246 КК України.

На підставі вказаного старшим слідчим зроблено висновок про те, що у вказаній категорії кримінального провадження представництво інтересів держави здійснює прокурор, в той час як таке представництво чинним законодавством на заявника не покладено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

За положеннями ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В розумінні вказаних норм компетенція прокурора на здійснення представництва не є безумовною.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 671 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 691 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Між тим, оскаржуванна постанова не містить посилань на положення БК України, в тому числі аргументації щодо спрямування 30 % грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відтак вказана постанова не відповідає вищепроцитованим вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України в частині мотивування та обґрунтування.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

У судовому засіданні старший слідчий зауважив, що у ході досудового розслідування триває процедура встановлення належності дерев до лісового фонду України та неможливості відображення такої інформації у оскаржуваній постанові, проте, на думку слідчого судді, мотивування оскаржуваної постанови узагальненою інформацією про передчасність вирішення питання про визнання потерпілим у зв`язку з вищевказаною обставиною не суперечить завданням кримінального провадження.

Відтак, на думку слідчого судді, вказана постанова не відповідає положенням ч. 5 ст. 110 КПК України в частині мотивування та обґрунтування також з цих підстав.

З огляду на вищезазначене, скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Керуючись ст. 303-307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2024 року про відмову у задоволенні залучення до провадження як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000200 від 09 вересня 2024 року задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2024 року, винесену у кримінальному провадженні № 0000200, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2024 року, про відмову у задоволенні залученні до провадження як потерпілого.

Зобов`язати старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 повторно розглянути заяву Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 13 листопад 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1