ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 29.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Прилуцьке, Ківерцівського району, Волинської області, українця, громадянина України, раніше судимого 14.11.2024 Горохівським районним судом Волинської області за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації відсутнє, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28.04.2023 близько 18-15 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу гаражного кооперативу «Привокзальний», що по вул.Мітіна, 1, в м.Володимир, Волинської області, в ході раптово виниклої обопільної сутички з потерпілим ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті розпивання спиртних напоїв, схопив руками останнього за футболку в районі шиї з переду та відштовхнув від себе, внаслідок чого порвав вказану футболку та зірвав золотий ланцюжок з шиї потерпілого. В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказаний ланцюжок опинився у його володінні, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023, затверджений Законом України від 07 лютого 2023 року№ 8419 IX), розуміючи, що його дії викриті потерпілим, побіг в невідомому напрямку, відкрито викравши зазначений золотий ланцюжок 583 проби вагою 14,75 грам вартістю 24 871,62 грн, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи підтвердив, пояснив, що щиро кається у вчиненому і дав показання, які повністю узгоджуються з описовою частиною цього вироку. Зазначив, що познайомився з потерпілим, розпивали горілку, в ході чого виник конфлікт, почали битися, побачив на шиї потерпілого ланцюжок, зірвав його і втік. В той же день пішов до ломбарду, здав його, за що виручив біля 20 тисяч гривень, які витратив на власні потреби. Через чотири дні до нього приїхала поліція і забрала до райвідділу, де він давав аналогічні пояснення. Згодом мати викупила ланцюжок з ломбарду й він віддав працівникам поліції. Зустрічався з потерпілим, вибачився перед ним. Підтвердив, що діяв умисно, розумів, що за це передбачена кримінальна відповідальність. Щиро каявся у скоєному, просив суворо не карати. Пояснив, що тривалий час проживав у брата, має шестеро дітей, дружина з чотирма дітьми виїжджає на роботу до Республіки Польща, а він залишається з сином, який має інвалідність у зв`язку з захворюванням ДЦП, підробляє приватним чином випадковими заробітками.

Потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Цивільний позов заявляти не бажає, просить розглядати справу за його відсутності, міру покарання обрати на розсуд суду.

Суд у порядку ст.325 КПК України вирішив провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, та всім учасникам справи що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи та кваліфікацію інкримінованого правопорушення в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, є повністю доведеною, а дії правильно кваліфікованими за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Отже, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України рахується тяжким, конкретні обставини справи, особу винного.

Так, ОСОБА_4 , судимий за вчинення умисного корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, зі слів підробляє приватним чином випадковими заробітками, отже не має постійного джерела прибутку, має на утриманні неповнолітню дитину, яка має інвалідність з дитинства, при цьому законним представником (опікуном) зазначена ОСОБА_8 , місце реєстрації відсутнє, постійного місця проживання також не має, з характеристики за останнім місцем проживання вбачається, що проживає з цивільною дружиною ОСОБА_9 , виховують шестеро дітей, компрометуючих матеріалів до міської ради не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку в спеціалізованих установах у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо пом`якшуючої обставини добровільне відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає необхідним зазначити, що добровільне відшкодування шкоди має важливе значення при призначенні покарання: відповідно до статті 66 КК пом`якшує покарання, відповідно до статті 65 КК позитивно характеризує особу винного.

У кожному окремому випадку повинні бути зібрані докази, що підтверджують факт добровільного відшкодування (компенсації) завданих збитків або усунення заподіяної шкоди ( наприклад заяви і розписки потерпілого, квитанції, інші фінансові документи), які долучаються до матеріалів кримінального провадження.

В своїх поясненнях обвинувачений вказував, що в день вчинення злочину пішов до ломбарду, здав зірваний ланцюжок, за що виручив біля 20 тисяч гривень, які витратив на власні потреби, а через чотири дні, коли до нього приїхала поліція і забрала до райвідділу, після чого мати викупила ланцюжок з ломбарду й він віддав працівникам поліції.

Отже суд вважає, що в даному випадку не відбулось добровільного відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілому, а тому не враховує це як пом`якшуючу покарання обставину.

Беручи до уваги дані про особу винного, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, думки сторони публічного обвинувачення, позицію потерпілого, який просив обрати покарання згідно чинного законодавства, за наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме те, що останній активно сприяв розкриттю злочину, щире каяття, та обтяжуючу обставину, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд, повною мірою врахувавши вказані обставини, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах передбачених санкцією статті, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для досягнення мети не лише кари, а й буде слугувати для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, зазначивши при цьому про відсутність підстав застосування відносно обвинуваченого ст.69 КК України.

ОСОБА_4 було засуджено 14.11.2024 Горохівським районним судом Волинської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку. У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

Водночас призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 760/26543/17 щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Горохівського районного суду Волинської області від 14.11.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки виконувати самостійно.

З приводу зауважень сторони захисту про перекваліфікацію правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 з ч.4 на ч.1 ст.186 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин не на території де ведуться бойові дії, слід зазначити.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Верховна Рада України 3 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Із 7 березня 2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення грабежу в умовах воєнного стану кваліфікується за ч.4 ст. 186 КК України.

Вчинення грабежу в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку, будь-якого грабежу, вчиненого в умовах воєнного стану, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за відповідною частиною ст.186 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 15 січня 2024 року остаточно визначила щодо застосування ознаки «вчинення злочину в умовах воєнного стану». «Так, в ухвалі від 17 січня 2023 року (справа № 404/3367/22) суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що крадіжка була вчинена в умовах воєнного стану, тобто в період дії воєнного стану на території України, і підстав для перекваліфікації дій на ч.1 ст.185 КК України немає, оскільки вчинення злочину в умовах воєнного стану як кваліфікуюча ознака не є тотожним поняттям до обставин вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім того, ККС зазначив, що вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та з використанням умов воєнного стану по своїй суті є різними за кримінально правовим значенням поняттями. Оскільки норма закону України про кримінальну відповідальність (ч.4 ст.185 КК України) передбачає саме ознаку «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану», то кваліфікація дій як особливо кваліфікованого складу крадіжки є правильною.»

Отже враховуючи наведене, ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний корисливий злочин проти власності, який скоєно в умовах воєнного стану, а тому посилання захисника щодо перекваліфікації дій винного є неспроможними та такими що не ґрунтуються на вимогах закону.

Цивільний позов та витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.05.2023 та 11.05.2023 слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 377, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 14.11.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати починаючи з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 не продовжувався.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за цим вироком строк перебування під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» в період з 29.04.2023 по 01.05.2023 включно.

Арешти накладені ухвалами слідчого судді скасувати.

Речові докази: футболку жовтого кольору, передану на зберігання до КЗРД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, а також золотий ланцюжок та кулон, передані на відповідальне зберігання до філії «Волинського головного регіонального управління» АТ КБ «Приватбанку» повернути потерпілому ОСОБА_7 ; оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_10