Справа № 481/87/25
Провадж.№ 1-кп/481/52/2025
В И Р О К

Іменем України

29.01.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000506 від 01.11.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтавка, Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, із професійно - технічною освітою, не одруженого, який працює електрогазозварювальником в ТОВ «Аквапласт», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

захисник: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, що 20.02.2023 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав у користування мобільний телефон останньої, в якому був встановлений мобільний додаток Приват24, через який здійснюється доступ до кредитного рахунку померлої ОСОБА_6 відкритого в АТ КБ Приватбанк за договором SAMDN5686, картка «Універсальна» № НОМЕР_1 , та по якому на день смерті ОСОБА_6 була відсутня заборгованість.

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів належних АТ КБ Приватбанк за допомогою несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем АТ КБ Приватбанк.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 вчинив протиправні дії у сфері автоматизованих систем, не маючи освіти в галузі інформаційних технологій, але, будучи людиною, що розбирається в тонкощах користування послугами автоматизованих систем, маючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, у протизаконний спосіб, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків в період часу з 27.02.2023 по 22.03.2023 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи у своєму розпорядженні мобільний телефон марки OPPO, що належить померлій ОСОБА_6 , в якому встановлений додаток віддаленого доступу до автоматизованої системи Інтернет-банкінгу Приват24, через всесвітню мережу «Інтернет», шляхом вводу до автоматизованої системи електронного комплексу, а саме мобільного банкінгу, паролю для автентифікації, який був відомий ОСОБА_3 , авторизовувався від імені ОСОБА_6 , що дало можливість ознайомлюватися з інформацією, яка охороняється законом та має обмежений доступ. При цьому, ОСОБА_3 після отримання доступу до вказаного кредитного рахунку в Приват24, в період часу з 27.02.2023 по 22.03.2023, через несанкціонований вхід в аккаунт померлої ОСОБА_6 в системі банкінгу Приват24 збільшив ліміт по картці «Універсальна» № НОМЕР_1 до 14000 грн.

В результаті своїх незаконних дій, ОСОБА_3 отримав доступ до банківського кредитного рахунку померлої ОСОБА_6 відкритого в АТ КБ Приватбанк за договором SAMDN5686, картка «Універсальна» № НОМЕР_1 , не маючи будь яких правових підстав формував документи на переказ грошових коштів із вказаного банківського кредитного рахунку на власний рахунок № НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ Приватбанк на загальну суму 11530,53 грн., чим вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Крім того, в період часу з 27.02.2023 по 22.03.2023 ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнений в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, перебуваючи за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новополтавка, вул. Станційна, 26, умисно, таємно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, після отримання доступу до банківського кредитного рахунку відкритого в АТ КБ Приватбанк за договором SAMDN5686, картка «Універсальна» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та формування документів на переказ грошових коштів на загальну суму 11530,53 грн., не маючи будь яких правових підстав, здійснив перекази грошових коштів в загальній сумі 11530,53 грн. із вказаного банківського карткового рахунку на власний рахунок № НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ Приватбанк. В подальшому, ОСОБА_3 викрадені ним кошти в загальній сумі 11530,53 грн. зняв із свого рахунку та розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій юридичній особі АТ КБ Приватбанк на загальну суму 11530,53 грн.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

20.01.2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання, а саме: за ч.1 ст.361 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони узгодили остаточне покарання ОСОБА_3 у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України угодили звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, визначення якого належить до повноважень суду та дійшли згоди сторін на його призначення, також узгодили питання щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості. Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину в обсязі обвинувачення у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, тобто несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 20.01.2025 року про надання згоди на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладених в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Представником потерпілого ОСОБА_7 14.01.2025 надана письмова згода прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та повідомлено про повне відшкодування збитків, заподіяних злочинами.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких.Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст.361 КК України відноситься до категорії нетяжких.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчинених злочинів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 січня 2025 року між прокурором Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України і призначити йому покарання

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

за ч.1 ст.361 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2, 3 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: оптичний диск з написом "вх.17865059", оптичний диск з написом "вх.17864061", банківську картку № НОМЕР_1 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в них.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1