Справа № 953/8850/24
н/п 1-кс/953/192/25
"09" січня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю заявника адвоката ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
08 січня 2025 року на адресу суду від прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 надійшли заперечення щодо клопотання про скасування арешту майна, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що купюри номіналом 1000 грн (ЯБ7999123, АН0846283, АД2641052) та купюра номіналом 500 грн (ХИ8023836) є грошовими коштами, здобутими у результаті вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, а у вилученому під час обшуку мобільному телефоні XIAOMI 13Т IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 містяться відомості, що стосуються обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, який наразі перебуває в ДВБ НПУ, де проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення обставин, які підлягають доказуванню. Інше арештоване майно також містить відомості, що мають доказове значення у цьому кримінальному провадженні. З огляду на викладене відступні підстави для скасування арешту на зазначене майно.
Представник заявника адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, у запереченнях щодо клопотання про скасування арешту майна просив розглядати клопотання за його відсутності.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у заяві від 08 січня 2025 року просив розглядати клопотання за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядається не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі заявника та слідчого, для не порушення строків розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року при накладенні арешту на зазначене вище майно слідчий суддя виходив з того, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тобто захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт/скасування арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року слідує, що майно, з якого представник ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» просить скасувати арешт було вилучено під час проведення 02 жовтня 2024 року обшуку на робочому місці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кабінеті № 26 за адресою: Харківська область, смт Пісочин, вул. Надії, 15.
Представник заявника, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, посилався на те, що ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» здійснює свою господарську діяльність за адресою: Харківська область, смт Пісочин, вул. Надії, 15, де 02 жовтня 2024 року був проведений обшук, під час якого було вилучене майно, належне на праві власності ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО».
При цьому, жодних документів на підтвердження права зайняття ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» діяльністю з купівлю-продажу транспортних засобів та постановки їх на реєстраційний облік, суду не надано.
Крім того, долучені до клопотання матеріали, у тому числі договір оренди, укладений між ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» та ПАТ «Харків-Авто» від 01 серпня 2024 року з додатками до нього, не підтверджують те, що арештоване майно на праві власності належить саме ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО», оскільки як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року, майно було вилучено на робочому місці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кабінеті № 26 за адресою: Харківська область, смт Пісочин, вул. Надії, 15. Доказів того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перебувають у трудових відносинах з ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО», матеріали, долучені до клопотання не містяться, а тому у слідчого судді відсутні підстави вважати, що арештоване майно належить саме ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО».
Окрім того, представник заявника жодних доказів того, що арешт на майно накладений необґрунтовано чи того, що у подальшому арешті відпала потреба, не надав.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, проведений ряд слідчих та процесуальних дій, при цьому арештоване майно визнано речовим доказом у вказаному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 10 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1