Провадження № 1-кп/734/52/25 Справа № 734/5418/23
У х в а л а

іменем України

11 березня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000496 від 17.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Нова Рудня Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в такому.

Відповідно до ст. 17, 65 Конституції України ст. 7 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з ч. 1, 2, 4 статті 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є Конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 № 194-VIII, який набрав чинності 05.03.2015 (відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 16, ст.113) частину ч. 4 статті 407 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті».

02.08.2014 ОСОБА_4 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до мобілізаційного розпорядження направлений до Академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного (м. Львів).

Відповідно до припису ТВО начальника відділу особового складу Академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного від 29.08.2014 № 187, капітан ОСОБА_4 з 29.08.2014 вибув в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Згідно з витягом з наказу ТВО командира військової частини польова пошти НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2014 № 116, капітана ОСОБА_4 визнано вважати таким, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 та останнього призначено на посаду заступника командира роти вогневої підтримки з озброєння військової частини польова пошти НОМЕР_1 , а також визначено вважати таким, що справу та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 202 заступника командира роти вогневої підтримки з озброєння капітана ОСОБА_4 призначено на посаду корегувача мотопіхотної роти НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_3 окремої танкової бригади військової частини польова пошти НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Згідно з вимогами ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу, у порушення вимог ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, вранці 15.12.2014, більш точного часу не встановлено, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка станом на 15.12.2014 дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза місцем її дислокації до 04.01.2015 за адресою: АДРЕСА_3 , де обов`язки військової служби не виконував, проводив час на свій власний розсуд, до органів державної влади, військового управління або медичних закладів не звертався.

05.01.2015 капітан ОСОБА_4 самостійно прибув до смт Десна та вживав необхідних заходів для повернення на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тобто останній самовільно залишив військову частину тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України.

Обвинувачений подав до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження у справі.

У судовому засіданні обвинувачений клопотання підтримав, а прокурор не заперечував проти його задоволення.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Пунктами 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

На момент розгляду справи пройшло більше п`яти років з дня вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а тому минули строки давності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284 - 287 КПК України,-

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 407 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів із дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_5