Справа №522/7128/24
Провадження №1-кс/522/1237/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

17 лютого 2025 року Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні заяву прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 подав заяву про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду клопотання слідчого про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами нежитлової будівлі торгово-офісного центру з підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, 1 загальною площею 7363,5 кв.м. та нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, б-р. Приморський, 7 загальною площею 3487,6 кв.м. в рамках кримінального провадження №0000015 від 15.03.2024, мотивуючи заяву наступним.

На думку прокурора, що незважаючи на те, що подане клопотання має на меті передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна загальною вартістю понад триста п`ятдесят два мільйони гривень, слідчий суддя під час дії в Україні воєнного стану та залежності держави від зовнішніх грошових надходжень, всупереч тому, що стороні захисту з моменту подання клопотання до суду до дати його розгляду надавався час для ознайомлення з матеріалами провадження, у судовому засіданні задовольнив клопотання сторони захисту щодо надання можливості ознайомлення з матеріалами клопотання.

Вищевказані обставини, як вважає прокурор, фактично призводять до зловживань з боку власника арештованого майна своїми процесуальними правами, безпідставного затягування розгляду відповідного клопотання та свідчать про можливу упередженість слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали подану заяву про відвід слідчого судді та просили її задовольнити з наведених підстав.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви прокурора, вважаючи її необґрунтованою.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши захисників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Пункт 4 частини 1 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі ст.9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява №4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява №33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява №73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви прокурора ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 , судом не встановлено існування сумнівів в об`єктивності слідчого судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу слідчого судді. Достатніх доказів прокурором не надано.

Судом встановлено, що побоювання прокурора у недостатній неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_6 фактично зводяться до незгоди з тим як головуючий керує ходом судового засідання, порядком вчинення процесуальних дій, який встановлюється слідчим суддею та з процесуальними рішеннями слідчого судді і не дотриманням строків розгляду клопотання слідчого про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами в межах кримінального провадження №0000015 від 15.03.2024.

За встановлених обставин, неможливо однозначно стверджувати, що сумніви прокурора стосовно неупередженості та необ`єктивності слідчого судді ОСОБА_6 є об`єктивно обґрунтованими. Також, прокурором не надано інформації щодо можливих видимих ознак упередженості слідчого судді ОСОБА_6 або його необ`єктивності, як і докази підтвердження обставин, зазначених у ст.75 КПК України, а тому не можна вважати викладені обставини й відповідно такі сумніви об`єктивно виправданими.

Сумніви прокурора щодо неупередженого розгляду клопотання та щодо прийняття за результатом його розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер, належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Не зважаючи на те, що поведінка слідчого судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого відводу та його розгляду слідчим суддею по суті незалежно від прийнятого рішення, сторона, яка звернулась з відповідним клопотанням та інші учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення слідчого судді, є наслідком його неупередженості.

Судом встановлено, що у сторони обвинувачення, як у заявника - прокурора ОСОБА_4 , так і у слідчого Цуркана, є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі слідчим суддею ОСОБА_6 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумніві у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_6 від участі у розгляді клопотання про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (справа №522/7128/24, провадження №1-кс/522/979/25).

Копію ухвали про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси - для виконання вимог ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: