Справа № 182/2213/23
Провадження № 1-кп/0182/68/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за якими внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 року за №0000106 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, та доньку ОСОБА_4 , 2007 року народження, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілої

неповнолітньої особи ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2009 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-5699/2009, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_6 , починаючи з 23.11.2009 та до досягнення повноліття дитини, тобто до 30.10.2025.

На підставі виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-5699/2009 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 18641362 від 12.04.2010, щодо виконання виконавчого листа № 2-5699, згідно якого ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_6 , починаючи з 23.11.2009 та до досягнення повноліття дитини.

Проте, ОСОБА_3 , будучи усвідомленим про те, що має необхідність сплачувати аліменти, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, почав злісно ухилятися від сплати аліментів на утримання дитини.

Так, у період часу з листопада 2009 року по квітень 2023 року ОСОБА_3 , не маючи обмежень за станом здоров`я, тобто будучи працездатною особою, отримуючи дохід від тимчасових заробітків, жодних виплат аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання своєї дитини не здійснював, заходів, направлених на погашення боргу та основної частини аліментів на утримання дитини не вживав,жодним чином не допомагав, чим умисно злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до довідки-розрахунку ,наданої державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчї служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), загальна сума заборгованості по сплаті аліментів у ОСОБА_3 , відповідно до виконавчого листа, станом на 01.04.2023 становить 274 933 грн. 00 коп., що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів, згідно довідки-розрахунку.

Таким чином, ОСОБА_3 у період часу з листопада 2009 року по квітень 2023 року умисно, злісно, ухиляється від сплати коштів встановлених виконавчим листом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-5699/2009 на користь ОСОБА_6 на утримання своєї неповнолітньої дитини.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав та суду показав, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_6 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , 2007 р.н. Після розірвання шлюбу, з 2009 році, він зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , на утримання їх дитини. Виплати були, однак не регулярними. Також зазначив, що заробляв тимчасовими щомісячними заробітками працюючи по найму та отримував заробіток приблизно 10 000 12000 грн. Однак, не сплачував аліменти, оскільки образився, що дитина не хоче з ним спілкуватись та вона разом з матір`ю переїхали жити в м. Дніпро. У 2019 році сплачував аліменти на протязі 9 місяців, після не сплачував, так як не мав заощаджень. На даний час він працює однак не офіційно. Тому, постійних доходів з яких він мав можливість сплачували щомісяця аліменти в нього не має. З донькою майже не підтримує стосунки. З сумою заборгованості вказаної в обвинувальному акті згоден.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 суду показала, що обвинувачений є її батьком. На даний час вона мешкає разом з матір`ю. Їй відомо лише те, що батько повинен був сплачувати аліменти, але він нічого не сплачував. За весь час перерахував лише два рази по 1000 грн. За весь час батько ніяк не допомагав, ніяким чином не цікавився про неї. При призначені покарання поклалась на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений її чоловік, з яким вони розірвали шлюбні відносини у 2010 році. У 2009 році вона подала до суду цивільний позов про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання їх неповнолітньої доньки. Однак аліменти ОСОБА_9 не сплачував, лише інколи скидав якісь гроші, такі виплати були не регулярними. На даний час він нічого не сплачує. Наразі ОСОБА_10 ніяких відносин ні з нею, ні з донькою не підтримує. При призначені покарання, просила суд застосувати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілого та представника потерпілого, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000106:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.04.2023 року, згідно якого ОСОБА_6 заявила про те, що у період часу з 22.12.2009 року по теперішній час, колишній чоловік ОСОБА_3 , злісно ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року по справі №2-5699 (заборгованість коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2007 р.н., складає 271 272 грн. 25 коп. ) ( а.п. 11);

-виконавчим листом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2009 року по справі № 2-5699/2009 р, відповідно до якого Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області за позом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів вирішив стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_6 , починаючи з 23.11.2009 року і до повноліття доньки, тобто до 30.10.2025 року ( а.п. 38);

-постановою про відкриття виконавчого провадження №18641367 від 12.04.2010 року, згідно якого державним виконавцем ОСОБА_12 відкрив провадження за виконавчим листом №2-5699 виданого 14.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі частини щомісяця ( а.п. 39);

-відповідно до супровідного листа державного виконавця ОСОБА_12 , ОСОБА_3 було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження по справі №2-5699 ( а.п. 40);

-довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області, згідно якої ОСОБА_3 на обліку не перебуває ( а.п. 48);

-відповіддю на запит №23050/3 від 16.04.2010 року, що надійшов до КП «Нікопольске МБТІ» 20.05.2010 року №2479, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_3 ( вул.. Краснодонська 2/7-43) право установчі документи на об`єкти нерухомості в КА «НМБТІ» за станом на 28.07.2010 не зареєстровані ( а.п. 49);

-акту державного виконавця від 09.09.2010 року, відповідно до якого в присутності двох понятих, виходом державного виконавця за адресою: вул.. Краснодонська 2/7-43, було встановлено, що боржник за даною адресою не мешкає понад пів року, майно боржника відсутнє, місце знаходження останнього не відомо ( а.п. 54);

-витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 10.03.2018 року, державним виконавцем Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 було накладено арешт на майно, відповідно до постанови про арешт майна боржника 18641362 від 02.03.2018 ( а.п. 55);

-поданням державного виконавця ОСОБА_14 про оголошення в розшук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.п. 77);

-Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2011 року, згідно якої було оголошено в розшук ОСОБА_3 , 1980 р.н. (справа №6-491/11) ( а.п. 78);

-Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2011 року, згідно якої було оголошено в розшук ОСОБА_3 , 1980 р.н. (справа №6-699/11) ( а.п. 82);

-Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2011 року, згідно якої було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 ( а.п. 100-101);

-Розрахунком ВП №18641362 заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-5699, яким було встановлено, що станом на 01.10.2021 рік загальна заборгованість складає 207 620 грн. 25 коп. ( а.п. 124-126);

-Постановою про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами від 22.02.2018 року ( а.п. 133);

-Постановою про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 управі полювання від 22.02.2018 року ( а.п. 15);

-Розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-5699, яким було встановлено, що ОСОБА_3 перед ОСОБА_15 , на утримання доньки ОСОБА_11 , 2007 року народження, станом на 01.03.2013 рік має заборгованість у розмірі 271 272 грн. 25 коп. ( а.п. 149-151);

-Постановою про арешт коштів боржника від 04.01.2021 року ( а.п. 153);

-Розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-5699, яким було встановлено, що ОСОБА_3 перед ОСОБА_15 , на утримання доньки ОСОБА_11 , 2007 року народження, станом на 01.04.2013 рік має заборгованість у розмірі 274 933 грн. ( а.п. 166-168).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення ( проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 розлучений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо ( а.п. 222), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 219, 214), раніше не судимий (а.п. 213).

Обставинами, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1