Справа № 536/2819/24
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

20 грудня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці в режимі відео конференції за допомогою сервісу EasyCon обвинувальний акт від 25 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000324 від 07 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт від 25.10.2024 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000324 надійшов до суду 31.10. 2024.

Ухвалою судді від 04 листопада 2024 року призначено підготовче судове засідання.

Підстави для прийняття рішень, предебачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.

Прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд та заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою посилаючись, що існують заявлені раніше ризики відповідно до ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, один з яких, а саме за ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином і санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки існують ризики, що він перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші злочини.

Вважає, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дасть можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вирішенні клопотання покладалися на розсуд суду та не заперечували щодо призначення справи до розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вважають можливим призначити судовий розгляд, заперечували щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою, посилаючись, що прокурор не довів вказаних ним ризиків та не надав доказів в їх підтвердження, клопотання не обґрунтоване, обвинувачений має власне житло та сім`ю та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, враховуючи думку сторін кримінального провадження приходить до таких висновків.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.10.2024 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком до 23.12.2024.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Положеннями статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1статті 9Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» вказується, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 суд згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, конкретні їх обставини, один з яких є тяжким, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням обсягу обвинувачення, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у обвинуваченого наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його фактичного проживання, а саме те, що він офіційно не працює та не має постійного джерела доходу та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою не одноразово судимою та вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку звільнення від відбування покарання, а також його вік та стан здоров`я.

На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе унеможливити встановлені судом ризики. Домашній арешт, застава як і особисте зобов`язання, на думку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності його позитивних характеристик, схильності до вчинення правопорушень, тяжкості покарання, що йому загрожує, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. Письмових зобов`язань інших осіб про поруку за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його доставки до суду не надходило.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність запобіжного заходу тримання під вартою особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе їх унеможливити, тому з метою забезпечення виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, доцільно продовжити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.

Суд також вважає, що утримання обвинуваченого під вартою буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні та буде сприяти виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

За таких обставин клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 314-316, 177, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000324 від 07 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України на 13 год 00 хв 10 січня 2025 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці за участю прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів починаючи з 20.12.2024 до 17.02.2025 включно і утримувати його в Державній установі Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та на неї може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення всіма учасниками судового провадження.

СуддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 23.12.2024.