Справа № 131/89/24
Провадження №11-кп/801/451/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000562, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.12.2021 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Іллінці Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором начальником Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Початок іспитового строку покарання ухвалено рахувати з дня ухвалення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Управління освіти Іллінецької міської ради Вінницької області майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 190582 (сто дев`яносто тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 88 копійок шляхом внесення їх упродовж одного року на розрахунковий рахунок Управління освіти Іллінецької міської ради Вінницької області.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 28677 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 60 копійок.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що 13.11.2019 р. між ФОП ОСОБА_7 та Управлінням освіти Іллінецької міської ради в особі начальника ОСОБА_11 укладено договір №13/11 про «Капітальний ремонт гаражів Іллінецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 Іллінецької міської ради» на суму 138255,06 грн. У подальшому 18.11.2019 р. ОСОБА_7 надано до Управління освіти Іллінецької міської ради акт виконаних робіт б/н за № «ХІ 2019 року» на вищевказану суму. Після цього 20.11.2019 на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 Управлінням освіти Іллінецької міської ради проведено оплату робіт на суму 138255,06 грн.

Крім того 13.11.2019 між ФОП ОСОБА_7 та Управлінням освіти Іллінецької міської ради в особі начальника ОСОБА_11 укладено договір №14/11 про «Капітальний ремонт приміщень спортзалу, водовідведення та відмостки Дитячо-юнацької спортивної школи Іллінецької міської ради» на суму 361319 грн. Згідно додаткової угоди №1 від 09.12.2019 р. до вказаного договору збільшено суму видатків на 7454,01 грн. та визначено у загальному договірну ціну у розмірі 368773,01 грн. У подальшому 26.11.2019 р. ОСОБА_7 надано до Управління освіти Іллінецької міської ради акт виконаних робіт б/н за № «ХІ 2019 року» на суму 338897,17 грн. Після цього 27.11.2019 р. на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 Управлінням освіти Іллінецької міської ради радою проведено оплату робіт на суму 338897,17 грн. У подальшому 10.12.2019 р. ОСОБА_7 надано до Управління освіти Іллінецької міської ради акт виконаних робіт б/н за № «ХІІ 2019 року» на суму 29875,84 грн., з яких загальне значення кошторисної заробітної плати складає 16203,43 грн. Після цього 12.12.2019 р. на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 Управлінням освіти Іллінецької міської ради проведено оплату робіт на суму 29875,84 грн.

Крім того 10.12.2019 р. між ФОП ОСОБА_7 та Управлінням освіти Іллінецької міської ради в особі начальника ОСОБА_11 укладено договір № 10/22 про «Капітальний ремонт під навісів для дров паливних Іллінецького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів гімназія № 2 Іллінецької міської ради» на суму 66100,55 грн. У подальшому 13.12.2019 р. ОСОБА_7 надано до Управління освіти Іллінецької міської ради акт виконаних робіт б/н за № «ХІІ 2019 року» на вищевказану суму, з яких загальне значення кошторисної заробітної плати складає 35449,91 грн. Після цього 17.12.2019 р. на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 Управлінням освіти Іллінецької міської ради проведено оплату робіт на суму 66100,55 грн.

Загалом упродовж 4 кварталу Управлінням освіти Іллінецької міської ради на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 переказано 573128,62 грн. на підставі наданих останнім актів виконаних робіт, з яких 203101,88 грн. як загальне значення кошторисної заробітної плати.

При цьому ОСОБА_7 фактично сплачено упродовж 4 кварталу 2019 року найманому працівнику у якості заробітної плати суму 12519 грн., про що внесено відповідні відомості до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за вищевказаний період.

Загалом різниця між заробітною платою працівникам, відображеною ОСОБА_7 в актах приймання виконаних будівельних робі за період з листопада по грудень 2019 року та нарахованим доходом працівникам відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2019 року становить 190582,88 грн.

При цьому ОСОБА_7 отримавши 20.11.2019 р. на власний розрахунковий рахунок кошти у загальній сумі 138255,06 грн. вчинив 2 банківські операції із вказаним коштами, зокрема:

21.11.2019 зняв готівкою кошти у сумі 75000 грн.;

26.11.2019 зняв готівкою кошти в сумі 7500 грн.

Після цього ОСОБА_7 отримавши 27.11.2019 р. на власний розрахунковий рахунок кошти у загальній сумі 338897,17 грн. з урахуванням залишку коштів на рахунку вчинив 5 банківських операцій із вказаним коштами, зокрема 28.11.2019 р. тричі зняв готівкою кошти у сумі по 20000 грн., один раз в сумі 50000 грн. та один раз в сумі 50408,25 грн.

Після цього ОСОБА_7 отримавши 12.12.2019 на власний розрахунковий рахунок кошти у загальній сумі 29875,84 грн. з урахуванням залишку коштів на рахунку вчинив 1 банківську операцію, а саме 13.12.2019 зняв готівкою кошти в сумі 34000 грн.

Після цього ОСОБА_7 отримавши 17.12.2019 на власний розрахунковий рахунок кошти у загальній сумі 66100,55 грн. з урахуванням залишку коштів на рахунку вчинив 1 банківську операцію, а саме 19.12.2019 зняв готівкою кошти в сумі 5000 грн.

Таким чином внаслідок вчинення вищевказаних фінансових операцій ОСОБА_7 легалізував (відмив) незаконно одержані кошти на загальну суму 190582,88 грн.

Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а саме вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів (в ред. Закону України від 16.01.2003 № 430-IV).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року в частині стягнення процесуальних витрат та вирішення речових доказів через істотні порушення кримінального процесуального закону. Просить виключити із резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з обвинувач6ного на користь держави процесуальних витрат та вирішення питання про речові докази.

Апеляційна с карга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що у цьому провадженні відсутні витрати, пов`язані із залученням експерта, а також доля речових доказів уже вирішена іншим судовим рішенням у цьому ж кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки остання не погіршує становища особи.

Представник потерпілого ОСОБА_9 також не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора в частині допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, суд вважає їх обґрунтованими через наступне.

Згідно ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Аналогічні положення кореспондуються із п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 N? 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з яким вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК України, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК України.

Незважаючи на положення ч. 4 ст. 394 КПК України вважаю, що вказаний вирок може бути оскаржений з інших підстав з урахуванням пріоритету норм міжнародних договорів, які регулюють подібні правовідносини і є частиною національного законодавства.

Для України такою нормою міжнародного договору є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), де у пункті 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N? 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою, і без укладання спеціальної угоди, юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

У статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року підтверджено обов`язковість виконання Україною рішення Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) щодо України (стаття 46), а статтями 13 і 17 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Конвенція 1950 року містить положення про те, що «Високі Договірні Сторони (якою є і Україна) гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції».

Крім того, статтею 8 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК положенням, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК України передбачають застосування норм КПК України у кримінальному провадженні з урахуванням практики Суду.

Основні критерії законності вироків на підставі угод і роль національних судів по контрою за їх дотриманням, які в однаковій мірі відносяться до процедур, передбачених статтею 349 КПК, як і у наведеній захисником справі, оскільки вирішуються за скороченою судовою процедурою, Суд дав у справі «Natsvlishvili та Togonidze проти Грузії» (Заява N? 9043/05) від 29.04.2014.

У цьому рішенні Суд зазначає, що угоди, що призводять до засудження, «без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п. 66).

Так, вироком Іллінецького районного суду від 29.01.2025 стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані залученням експерта, в сумі 28677,6 грн.

Разом з цим такі витрати не пов`язані із розслідуванням злочину, передбаченого

ч.1 ст. 209 КК України, доведенням винуватості ОСОБА_7 по даному епізоду злочинної діяльності.

Крім того ухвалою Іллінецького районного суду від 24.12.2024, якою в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України згідно ст. 49 КК України та кримінальне провадження у цій частині закрито згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, судом вже приймалось рішення щодо розподілу вказаних витрат та їх віднесено за рахунок держави.

Таким чином, суд першої інстанції розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 двічі прийняв рішення щодо одного і того ж самого питання.

Крім того, згідно ухвали Іллінецького районного суду від 24.12.2024 відносно ОСОБА_7 суд вирішив питання про речові докази - залишив їх зберігати при матеріалах кримінального провадження.

При цьому ухвалюючи вирок від 29.01.2025 суд знову вирішив питання щодо долі речових доказів шляхом їх повторного залишення при матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене вирок Іллінецького районного суду від 29.01.2025 відносно ОСОБА_7 в частині речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експертів, підлягає негайному судовому перегляду у зв`язку із наявною судовою помилкою, з метою її усунення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000562, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.12.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України змінити в частині стягнення процесуальних витрат та вирішення питання про речові докази через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Із резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, у розмірі 28677 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 60 копійок, а також вказівку про вирішення питання про долю речових доказів (документів).

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: