Провадження № 1-кп/947/1183/24
УХВАЛА

06.12.2024 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному проваджені №0002110 від 25.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сімферополь, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий:

-26.02.2007 Центральним районним судом м.Сімферополя за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-09.08.2011 Київським районним судом м.Сімферополь за ч.2 ст.186, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

-15.10.2020 Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік;

проживав без реєстрації в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що щодо ОСОБА_3 є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на тривалий строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, утриманців, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення в період іспитового строку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

Адвокат ОСОБА_7 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики не доведені, обвинувачення безпідставне. Прокурор зволікає з наданням доказів, не забезпечує явку потерпілих, які свідчать на користь обвинуваченого. ОСОБА_3 надто довго тримається під вартою без обвинувального вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника і заявив, що до затримання він проживав у знайомих за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .Тепер він підтримує фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (тел. НОМЕР_1 ).

Інші учасники судового розгляду вважали, що подальше тримання ОСОБА_3 під вартою, з огляду на те, що щодо інших обвинувачених взагалі не обраний запобіжний захід, буде явно не виправданим та не справедливим.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, керуючись ст.ст.5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950, приходить висновку про те, що підстав для подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не вбачається.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою обґрунтоване обвинувачення та наявні ризики.

Відповідно до ст.177 КПК України запобіжний захід застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою припинення злочинної діяльності, запобігання спробам ухилитися від слідства або суду, перешкоджання встановлення важливих обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень і лише при наявності достатніх підстав вважати, що ці особи будуть намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню або продовжувати злочину діяльність.

Разом з тим, прокурор тривалий час на протязі більше року не взмозі забезпечити явку потерпілих і свідків в судові засідання, показами яких прокурор намагається обґрунтувати висунуте обвинувачення.

Судом неодноразово надавалося судове доручення органам досудового розслідування здійснити слідчі (оперативно-слідчі) дії, спрямовані на встановлення місця знаходження потерпілих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які залишилися не виконанні.

Прокурор також не може пояснити причини невиконання судових доручень.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вiд 23.02.2006 №3477 суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції у зв`язку з, у т.ч., порушенням права на звільнення з під варти під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 26.01.1993 Ш. проти Швейцарії.

Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь, і проти існування суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Як вбачається з матеріалів справи досудове слідство було закінчено і обвинувальний акт з реєстром зібраних по справі доказами, закріпленими відповідними процесуальними документами і рішеннями, надійшов до суду. Частина доказів була досліджена судом. З моменту закінчення досудового розслідування, слідчі дії по збору доказів у справі не проводяться. Отже, на даному етапі судового процесу підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, буде знищувати або спотворювати докази або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, безпідставні.

У рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі Лабіта проти Італії зазначено, що відповідні органи тричі розглядали питання щодо подальшого тримання обвинуваченого під вартою і відмова звільнити його пояснювався декількома обставинами: існуванням важливих доказів його провини, небезпекою здійснення тиску на свідків, і можливістю фальсифікації доказів. Однак, не було при цьому враховано, що звинувачення спиралося лише на докази, які з часом не посилювалися, а втрачали свою переконливість.

На зазначені обставини звернуто увагу рішенням Європейського суду з прав людини від 6 квітня 2000 року в справі "Лабіта проти Італії" щодо скарги на тривалість тримання під вартою. Зокрема, в цьому рішенні зазначено, що відповідні органи тричі розглядали питання щодо подальшого тримання обвинуваченого під вартою і відмова звільнити його пояснювався декількома обставинами: існуванням важливих доказів його провини, небезпекою здійснення тиску на свідків, і можливістю фальсифікації доказів. Однак не було при цьому враховано, що звинувачення спиралося лише на докази, які з часом не посилювалися, а втрачали свою переконливість.

Як встановлено у справі, обвинувачення у справі ґрунтується на доказах, з наданням яких прокурор зволікає, а отже це впливає на їх вагомість. За таких обставин подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 буде фактичним виконанням покарання за злочини, у вчиненні якого вини ОСОБА_3 ще не доведено.

Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , та наявності попередніх його судимостей, явно недостатньо для вирішення питання на користь подальшого його утримання під вартою, що узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003.

Тому, запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде достатньо для забезпечення заходів кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , відмовити.

Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

В рамках запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

1) Прибувати до суду за першою вимогою;

2) Повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання, номерів контактних телефонів.

3) Без дозволу суду не відлучатися з м.Одеси.

Строк дії ухвали в частині покладення додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить 60 (шістдесят) днів і припиняє свою дію 03.02.2025.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України, у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Копію ухвали після її оголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1