Справа № 352/577/25
Провадження № 1-кс/352/186/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 березня 2025 р. м. Івано-Франківськ

Cлідча суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и л а :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000245 від 07.11.2024 відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Підозрюваний отримав копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується його розпискою.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 13.09.2024 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 13.09.2024 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни. Однак, старший солдат ОСОБА_3 , будучи обізнаним із вищезазначеними вимогами законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, 28.09.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза розташуванням частини.

12.03.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 11.10.2024 № 1477/1/1419, актом службового розслідування по факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 військової частини та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задоволити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину. Пояснив, що він не є військовослужбовцем, тому не є суб`єктом інкримінованого злочину. Просив відмовити у задоводенні клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується вагомими доказами, зокрема, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 11.10.2024 № 1477/1/1419, матеріалами та актом службового розслідування по факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 військової частини, протоколами допиту свідків.

Слідча суддя зазначає про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, зокрема, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). При цьому слідча суддя враховує, що на розгляді в Тисменицькому районному суді з квітня 2024 р. перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри, вагомості доказів, тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , доведеності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на норму ч. 8 ст. 176 КПК України щодо застосування в такому випадку виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання.

При цьому слідча суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, має матір пенсійного віку з інвалідністю другої групи, не працює, джерело його доходу невідоме.

До підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою слід обчислювати з часу постановлення цієї ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин інкримінованих неправомірних дій, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ураховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідча суддя вважає за необхідне визначити йому заставу в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн), що становить 90840 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (12)» на строк 60 днів, тобто до 11 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислювати з 15 год 30 хв 13 березня 2025 року.

Розмір застави визначити у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0002265 ДКСУ м. Київ, , банк отримувача (МФО) 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 у разі внесення застави такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_7