Справа № 369/4139/25
Провадження № 1-кс/369/839/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000123 від 22.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000123 від 22.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 000123 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, на території України введено воєнний стан Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», воєнний стан продовжувався та на даний час триває. Згідно Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України оголошено загальну мобілізацію.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , був обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої в період дії військового стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України та незважаючи на це у останнього, виник прямий умисел направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_4 , підшукував осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про непридатність до військової служби, що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон.

Так, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду, тобто маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, шляхом виготовлення документів про непридатність до військової служби, що надасть право ОСОБА_7 на пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, в квітні 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_7 перебуваючи в м. Києві, точного місця досудовим розслідування не встановлено, під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 останній повідомив, що за грошові кошти в розмірі 1 тис. дол.. США, що станом на 01.04.2024, згідно офіційного курсу НБУ, становить 38997 грн. 40 коп., може виготовити тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, довідку військово-лікарської комісії, а також довідку, згідно якої ОСОБА_7 не підлягатиме призову на військову службу під час мобілізації.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та передав ОСОБА_4 грошові кошту в сумі 1 тис. дол. США, копії паспортних даних, ідентифікаційного коду та фотокартку для виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_7 перетнути кордон.

Після чого, ОСОБА_4 підготував вказані вище документи та 14.05.2025 з відділення логістичної компанії «Нова пошта» № 4, що в с. Крюківщина, Бучанського району, Київської області відправив їх на адресу відділення логістичної компанії «Нова пошта» №1, що по вул. Святомиколаївська, 95Б, селище Чернівці, Могилів-Подільського району, Вінницької області вказавши отримувача ОСОБА_7

15.05.2024 о 17 год. 29 хв. ОСОБА_7 із вказаного вище відділення отримав відправлення в середині якого знаходились: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20.06.2023, довідка №84/621 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.06.2023 та довідка №838 видана ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.06.2023 згідно яких ОСОБА_7 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Білопілля Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду предмета, протоколами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами у сукупності.

Так, 28.02.2025 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинення інші кримінальні правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється, санкція статті якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слідча зазначила, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, сторона обвинувачення зазначила, що підозрюваний усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинення кримінальних правопорушень, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить від 7 до 9 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, підозрюваний немає на утриманні батьків похилого віку та не має законного джерела доходів, тобто у нього відсутні фактори, які б втримали його від зміни місця проживання.

Вказане також підтверджує реальність ризику, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, у кримінальному провадженні, зазначили, що на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання. Окрім цього, ОСОБА_4 під час розмови із свідком ОСОБА_8 , погрожував останньому фізичною розправою, відповідно останній на даний час хвилюється за своє життя у зв`язку із наданням ним показів щодо обставин вчинення правопорушення.

Щодо наявного ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, та осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, а на даний час розслідування триває, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

Так, оцінюючи вказані ризики з позиції ЄСПЛ, сторона обвинувачення зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється останній, дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

На думку сторони обвинувачення, застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст. ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі обвинуваченого можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Враховуючи вище викладене, слідчий та прокурор просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженець м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.04.2025 включно.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив суд задовольнити клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник проти вимог клопотання заперечували та просили слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі та надали письмові заперечення, у яких зазначили наступне.

Сторона захисту ставить під сумнів наявність у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 ніби то повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК ОСОБА_9 вручено 28.02.2025 року. Однак, серед додатків до клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим не додано доказів вручення такого повідомлення про підозру ОСОБА_4 а на примірнику наданому стороні захисту до клопотання не зазначено дати такого вручення з підписом ОСОБА_10 . Більше того, перший аркуш повідомлення про підозру вказує про первинне притягнення особи до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру), у той же час останній аркуш дає підстави вважати, що ОСОБА_4 про підозру у цьому кримінальному провадженні повідомлялось ще до 28.02.2025 року, оскільки там зазначено про зміну раніше повідомленої підозри. Таким чином, на думку сторони захисту, зміст повідомлення про підозру є суперечливим та процесуально невірним, оскільки невідомо чи це відбулось повідомлення про підозру чи зміна раніше повідомленої підозри. Крім того, стороною обвинувачення не додано до матеріалів клопотання жодних доказів як направлення повідомлення про підозру ОСОБА_4 з використанням поштового зв`язку (квитанцій, опису вкладення) тощо, так і отримання його ОСОБА_4 . Таким чином, на думку сторони захисту, в матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні докази набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання щодо нього будь-якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід обирається виключно щодо підозрюваного.

Також, сторона захисту вважає, що до матеріалів клопотання не додано доказів, які б підтверджували факт неявки ОСОБА_4 на виклик слідчого, який здійснено у встановлений законом спосіб; стороною обвинувачення не повно розкрито характеризуючи обставини ОСОБА_4 ; стороною обвинувачення не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі зазначеного у запереченнях захисник просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього докази, та заперечення сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 000123 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Білопілля Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду предмета, протоколами за результатами проведення НСРД.

Так, 28.02.2025 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

Як зазначає в своїх запереченнях сторона захисту, стороною обвинувачення не додано до матеріалів клопотання жодних доказів як направлення повідомлення про підозру ОСОБА_4 з використанням поштового зв`язку (квитанцій, опису вкладення) тощо, так і отримання його ОСОБА_4 , з чим слідчий суддя не погоджується та зазначає з цього приводу наступне.

У нарадчій кімнаті, слідчим суддею було досліджено флеш-накопичувач, який містить відеозапис від 28.02.2025 року, на якому ОСОБА_4 відмовився отримати письмовий примірник повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, тому начальником відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_6 було оголошено ОСОБА_4 повідомлення про підозру в присутності двох понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та залишено ОСОБА_4 таке повідомлення про підозру, про що в повідомленні про підозру від 28.02.2025 року двома понятими проставлено письмові підписи.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Оскільки факт надання такого повідомлення підозрюваному було зафіксовано у присутності двох понятих, слід вважати, що таке повідомлення було належно вручене, інакше за наявності порядку відмови від вручення, особа могла би ніколи не набути статусу підозрюваного з власного бажання. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , в присутності двох понятих, вручили повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає це достатніми доказами належного вручення повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання, вбачається, що слідчим були зроблені всі дії передбачені ст. 278 КПК для повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

Отже, слідчий суддя погоджується з тим, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти.

Проте, ні в самому клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та даних, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, а саме наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваний одружений, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, а також його процесуальну поведінку до та після повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду та вважає, що застосування саме вказаного запобіжного заходу забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000123 від 22.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, в межах строків досудового розслідування, до 27 квітня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, за винятком надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги;

- прибувати до слідчих та прокурорів у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначити строк дії ухвали та термін дії покладених на підозрюваного обов`язків в межах строку досудового розслідування до 27 квітня 2025 року включно.

Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1