Справа № 461/9540/24
Провадження № 1-кс/461/7399/24
УХВАЛА

02.12.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про звільнення з-під варти,

встановив:

ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, звернувся до слідчого судді Галицького районного суду міста Львова із заявою про звільнення з-під варти.

Обґрунтовуючи наведену заяву, ОСОБА_3 наводячи положення чинного КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та Конституції України, вказує, що він на даний час незаконно утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)». Зокрема, заявник зазначає, що він не отримував вмотивованого судового рішення, яке дає підстави утримувати його під вартою в установі попереднього ув`язнення.

Крім цього, заявник зазначає, що згідно матеріалів справи №461/1444/22 (кримінальне провадження №0000014 від 18.01.2022), яка розглядається Галицьким районним судом міста Львова, він був затриманий у м. Кропивницький та 01.03.2022 був перевезений до м. Львова. Жодного процесуального рішення слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу, у тому числі протягом 72 годин після затримання, йому не вручалось, а відповідного клопотання та його розгляду до суду не подавалось і не розглядалось. Законність його затримання не перевірялась, а під час затримання до нього застосовані незаконні заходи впливу.

Таким чином, заявник вважає, що він незаконно утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Отже, виходячи з доводів та мотивів наведених у клопотанні, ОСОБА_3 просить постановити ухвалу про негайне доставлення його до слідчого судді та постановити ухвалу про його негайне звільнення з під варти.

ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні, кожен окремо, заяву підтримали з мотивів наведених у ній та просили таку задовольнити. Крім того, ОСОБА_3 вказав, що в ході розгляду обвинувального акту стосовно нього у Галицькому районному суді міста Львова (справа №461/9540/24) суд безпідставно не досліджує обставини стосовно його затримання під час вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні заяву заперечив з мотивів необґрунтованості та безпідставності. Вказав, що на даний час у провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 №461/1444/22 (кримінальне провадження №0000014 від 18.01.2022) в межах якого до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Отже, на даний час наявне передбачене законом судове рішення, на підставі якого ОСОБА_3 утримається під вартою, а тому підстав для задоволення заяви захисника немає.

На виконання положень ст.206 КПК України, ухвалою слідчого судді від 02.12.2024 року, зобов`язано Державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)» невідкладно до 13 години 00 хвилин 02.12.2024 року надати на електронну адресу Галицького районного суду міста Львова () інформацію про перебування в даній установі ОСОБА_3 , а саме процесуальне рішення на підставі якого дана особа утримується в установі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши усі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч.1ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно ст. 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставами для звільнення з-під варти є:

скасування запобіжного заходу;

зміна запобіжного заходу;

внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду, постанови прокурора, прийнятої у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України, про тримання під вартою або закінчення передбаченого законом строку тримання під вартою як запобіжного заходу, якщо цей строк не продовжено в установленому законом порядку;

закінчення максимального строку тимчасового або екстрадиційного арешту, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України;

припинення (скасування) тимчасового або екстрадиційного арешту;

звільнення особи з-під екстрадиційного арешту судом.

На виконання вищевказаної ухвали слідчого судді до Галицького районного суду м. Львова з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» надійшло повідомлення у якому зазначено, що на даний час ОСОБА_3 утримується у слідчому ізоляторі на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 31.10.2024 року про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб. Цією ж ухвалою визначено розмір застави - 10 000 911 грн. Копія зазначеної ухвали надана слідчому судді додатком до повідомлення.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова, якою щодо нього продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.12.2024, з визначенням застави у розмірі 10 000 911,00 грн.

Відомостей про скасування зазначеного рішення суду в ході розгляду справи не здобуто.

Згідно ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Неможливо не відзначити, що питання продовження запобіжного заходу вирішувалось за участю як самого ОСОБА_3 , так і його захисника адвоката ОСОБА_6 .

Виходячи з наведеного, приходжу до висновку, що твердження заявника щодо відсутності законних підстав для його утримання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» є безпідставними.

Що ж стосується висловлених в судовому засіданні заявником та захисником тверджень щодо неналежного розгляду судом питання продовження дії запобіжного заходу, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У свою чергу, під час розгляду скарг у порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя не наділений повноваженнями оцінювати законність судового рішення про застосування запобіжного заходу. Наведеними повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.

Таким чином, слідчий суддя відхиляє доводи заявника щодо невідповідності дій суду нормам процесуального закону під час розгляду питання продовження щодо нього запобіжного заходу, як підставу для задоволення клопотання.

Щодо доводів заявника про незаконне затримання у лютому-березні 2022 року, слід відзначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 176 КПК України, тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 192 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а якщо це неможливо у строк, передбачений частиною другою статті 211 цього Кодексу, - до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа була затримана. У разі затримання без ухвали про дозвіл на затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до підсудності Вищого антикорупційного суду, зазначене клопотання подається до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, має відповідати вимогам, зазначеним у статті 184 цього Кодексу. До клопотання має бути доданий протокол затримання підозрюваного.

Згідно ч. 3 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд, до якого прибув або доставлений підозрюваний, обвинувачений для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права:

1) мати захисника;

2) знати суть та підстави підозри або обвинувачення;

3) знати підстави його затримання;

4) відмовитися давати пояснення, показання з приводу підозри або обвинувачення;

5) давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою;

6) досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора;

7) заявляти клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.

Згідно ст. 204 КПК України, якщо до підозрюваного, обвинуваченого застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, він не може бути затриманий без дозволу слідчого судді, суду у зв`язку з підозрою або обвинуваченням у тому ж кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Особі, яка затримана у зв`язку з її розшуком компетентним органом іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, роз`яснюється її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію).

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, яка розшукується Міжнародним кримінальним судом або стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, також роз`яснює особі її право надати згоду на передачу до Міжнародного кримінального суду у спрощеному порядку.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Затримання співробітника кадрового складу розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків і пов`язані з цим особистий обшук та огляд його речей застосовуються тільки в присутності офіційних представників цього органу.

Відповідно до ст.210 КПК України, уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування. У разі наявності підстав для обґрунтованої підозри, що доставлення затриманої особи тривало довше, ніж це необхідно, слідчий зобов`язаний провести перевірку для вирішення питання про відповідальність винуватих у цьому осіб.

Згідно ст. 211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Аналіз наведених положень свідчить про те, чинним КПК України визначено порядок затримання особи, у тому числі без ухвали слідчого судді та питання доставки затриманого для розгляду клопотання.

У свою чергу, ОСОБА_3 просить слідчого суддю, під час розгляду скарги (клопотання) поданої в порядку ст. 206 КПК України, надати оцінку діям відповідного прокурора щодо затримання ОСОБА_3 у 2022 році, що очевидно виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду даної категорії справ. Більше того, ОСОБА_3 , просить слідчого суддю фактично проігнорувати чинну ухвалу суду про застосування запобіжного заходу стосовно нього та ухвалити процесуальне рішення про негайне звільнення його з під варти. Тобто, заявник фактично просить аби слідчий суддя перебрав на себе функції та повноваження відповідного складу суду або суду апеляційної інстанції, що є неприйнятним, адже такі дії суперечать положенням чинного КПК України.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Як встановлено в ході розгляду заяви, ухвала суду, якою по відношенню до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід тримання під вартою, є чинною.

Отже, ОСОБА_3 законно, на підставі відповідного судового рішення (ухвали суду), утримується у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19». Відтак, наведені вище доводи заявника є необґрунтованими і не можуть бути законною підставою для звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону, доводи та мотиви наведені у даній ухвалі, оцінивши надані слідчому судді матеріали (докази) та встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що в ході розгляду скарги не встановлено факту незаконного утримання ОСОБА_3 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», а тому відсутні законні підстави для негайного його звільнення з під варти та задоволення поданого клопотання.

Керуючись ст. 206 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення з-під варти відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1