Справа №498/217/25
Провадження по справі №1-кп/498/63/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року сел. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000818 від 19.11.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бендзари Балтського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину-інваліда, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 року близько 05:30 год. обвинувачений ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, прибув на своєму автомобілі марки «Mersedes Benz Vito 110 CDI», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на околицю с. Бендзари Балтської ОТГ Подільського району Одеської області до АЗС «Натко», що розташована вздовж автодороги Р-75, де зустрів ОСОБА_5 , після чого на вказаному автомобілі разом з останнім попрямував до м. Балта, де біля готелю «Бригантина», що розташований по вул. Котовського, буд. 179 зустрів і забрав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Надалі, діючи за вказівками невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_4 разом з вказаними особами на вищезазначеному автомобілі вирушили у бік державного кордону України, для їх подальшого переправлення на територію Республіки Молдова (ПМР), а саме до с. Новоолександрівка Роздільнянського району Одеської області, алез причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 останній не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, у зв`язку з тим, що дорогою до місця призначення, 19.11.2024 близько 07:30, під час руху автодорогою Р-33 в частині сполучення «смт. Захарівка - смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області» біля автобусної зупинки с. Соше-Острівське Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,було затримано працівниками Державної прикордонної служби України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені даного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи. Суду пояснив, що 19 листопада 2024 року невідома особа запропонувала йому перевести кількох осіб з м. Балта Подільського району Одеської області до с. Новоолександрівка Роздільнянського району Одеської області на що він погодився та вранці цього ж дня зустрів та забрав трьох осіб, та попрямував з ними до прикордонного села Новоолександрівка Роздільнянського району Одеської області, проте дорогою до пункту призначення його разом з вказаними особами було затримано прикордонниками на автобусній зупинці біля с. Соше-Острівське. В скоєному щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

З`ясувавши правильність розуміння ОСОБА_4 суті пред`явленого йому обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження позбавлення права на апеляційний порядок оскарження, недосліджених доказів та обставин справи, за пропозицією прокурора та за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів вини обвинуваченого стосовно тих фактичних обставин справи, які обвинуваченим визнаються та не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, вивченням документів, що характеризують особу обвинуваченого, із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 332 КК України - незакінчений замах на незаконне переправлення осіб через державний кордон України вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утримані малолітню дитину-інваліда, яка є раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному, обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає, тому вважає, що йому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Також при призначенні покарання, суд враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України про те, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Однак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро кається в скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утримані малолітню дитину-інваліда, позитивно характеризується по місцю проживання, суд вважає, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства з наданням іспитового строку в порядку ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Щодо додаткового покарання передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №404/2081/22 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 55 КК України (застосування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю). При розгляді вказаної справи судом зазначено, що зміст ст. 55 КК не містить законодавчих заборон чи обмежень щодо призначення такого додаткового покарання в залежності від того, чи обіймав обвинувачений певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.11.2024 року було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.11.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи, що автомобіль марки «Mersedes Benz Vito 110 CDI», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та мобільний телефон марки «TECNO SPARK 5 Pro» помаранчевого кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім-картками операторів мобільних зв`язків ПрАТ "Київстар" НОМЕР_5 та ТОВ "Лайфселл" НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 були використані як знаряддя умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягають спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.332 КК України та призначити йому покарання із врахуванням положень ст.68 КК України у виді 4 (чотирьох) років 8 ( восьми) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2024 року на тимчасово вилучене майно ( а.с. 39-40)

Речові докази: банківську картку для виплат АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_7 , СVV-код із зворотнього боку №865, яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та якою користується ОСОБА_4 ; мобільний телефоном марки «Phone 14 Pro Maх» чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_10 , який належить та яким користується ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Google Pixel 6 Pro», білого кольору IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 , з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_13 , а також з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_14 , який належить та яким користується ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Motorola Moto g84 5G» cинього кольору IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_17 , який належить та яким користується ОСОБА_7 - повернути власникам (а.с. 39-40)

Застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля марки «Mersedes Benz Vito 110 CDI», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_18 та до мобільного телефону марки «TECNO SPARK 5 Pro» помаранчевого кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім-картками операторів мобільних зв`язків ПрАТ "Київстар" НОМЕР_5 та ТОВ "Лайфселл" НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави. (а.с.39-40)

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області, з урахуванням обмежень, визначених ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1