Провадження №11-сс/801/51/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 від 10 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

установив:

06.09.2024 до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_9 від 10.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 від 10 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що слідчим суддею допущено неповноту судового слідства, істотно порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, слідчий суддя постановив 04.12.2022 ухвалу про відмову в задоволенні скарги від 06.09.2024, тобто поза межами 72-годинного строку, визначеного ч. 2 ст. 306 КПК України.

Зазначають, що ухвала слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2024 до поточного часу свідомо і упереджено не виконана в частині повернення ОСОБА_8 його майна, вилученого в нього під час кримінального провадження № 0000265 від 10.07.2021. Також рішення не виконано в частині надання повідомлення слідчому судді щодо виконання ухвали в частині повернення ОСОБА_8 його майна.

На переконання апелянтів, кримінальне провадження № 0000144 від 21.03.2024 за ч.2 ст. 382 КК України закрито старшим слідчим четвертого слідчого відділу (3 дисокацією у м. Вінниці) ТУ БР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 від 10.07.2024 на підставі спотвореного ним же п. 60 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженого спільним наказом від 27.08.2010 за № 51/401/649/471/23/125., що нібито неповернення за рішенням суду ОСОБА_8 його майна сталося тільки по причині того, що останній не звернувся з офіційним листом до райвідділу поліції з проханням про повернення його майна.

Також просять поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не були присутні в судовому засіданні, а копію ухвали ОСОБА_8 отримав 31.12.2024, натомість ОСОБА_7 вона так і не була надіслана судом.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Апелянти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, а саме шляхом надсилання судового виклику на електронну пошту, зазначену в апеляційній скарзі. Апелянт ОСОБА_7 проживає за межами України, у США, а апелянт ОСОБА_8 до початку розгляду апеляційної скарги по суті в телефонному режимі повідомив секретарю судового засідання про проведення судового розгляду в його відсутність.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то апеляційний суд зазначає наступне.

За правилами ст.395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвала слідчого судді постановлена у відсутність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому строк на її оскарження обчислюється з моменту отримання копії судового рішення. Установлено, що копію судового рішення ОСОБА_8 було надіслано 31.12.2024, а апеляційну скаргу подано 06.01.2025, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті. Таким чином, строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ст.284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення

Перевіряючи законність постановленого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянтів про те, що слідчий суддя постановив 04.12.2024 ухвалу про відмову в задоволенні скарги від 06.09.2024 поза межами 72-годинного строку, визначеного ч. 2 ст. 306 КПК. Проте, вказане порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, не є істотним у розумінні ст. 412 КПК України, оскільки воно не перешкодило і не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому не може бути підставою для скасування правильного за своєю суттю рішення.

Як убачається з наданих у апеляційний суд матеріалів провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на виконання ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2023 у справі №138/146/24, якою зобов`язано начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по фактах, вказаних у заяві ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 10 січня 2024 року та повернути ОСОБА_8 вилучене у нього в ході кримінального провадження №0000265 від 10.07.2021 майно, про що повідомити слідчого суддю.

За вищезазначеним фактом слідчим відділом Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковано слідчим на ч. 2 ст. 382 КК України.

Згідно з постановою прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 31 травня 2024 року проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні доручено слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 від 10 липня 2024 року кримінальне провадження № 0000144 від 21.03.2024 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , начальника сектору логістики Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 та слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слідчий суддя керувався тим, що старшим слідчим ОСОБА_9 у повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому законом порядку докази, надано їм належну правову оцінку, оскаржувана постанова є обґрунтованою та мотивованою, повно та неупереджено проведено дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінені всі докази по справі у їх сукупності. Закриття кримінального провадження відбулося у силу наявності обставин, які виключають кримінальне провадження, а саме: відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Так, слідчим суддею установлено з матеріалів кримінального провадження, №0000144, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 10.07.2021 було оглянуто та вилучено майно, яке в подальшому згідно з постановою слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 12.07.2021 було визнано речовими доказами у провадженні.

Згідно з ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_13 від 23.07.2021 було накладено арешт на вилучені речі, зокрема, з правом користування без права на відчуження на 5 савкових лопат, 25 металевих клинків, 6 молотів (довбней), 7 металевих ломів, 5 металевих зубил, 3 молотки із дерев`яними та пластиковим руків`ям, навісне обладнання до спецтехніки гідравлічний ударник зеленого кольору, екскаватор, які були повернуті 23.07.2021 володільцеві згідно із розпискою.

За результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 10.07.2021 слідчим було прийнято рішення 17 березня 2023 року про закриття кримінального провадження за відсутністю ознак складу злочину в діях ОСОБА_8 чи інших осіб.

23 березня 2023 року під підпис третій особі, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт, ОСОБА_8 було вручено копію вказаної постанови, а також у всіх можливих деталях роз`яснено вирішення питання долі речових доказів, згідно з ст.ст. 98, 110, 174 КПК України, на які було накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Могилів- Подільського міськрайонного суду від 25 квітня 2023 року скасовано арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23 липня 2021 року.

Після винесення вищезазначеної ухвали слідчого судді від 25 квітня 2023 року про скасування арешту майна, ОСОБА_8 із письмовими заявами ні до Могилів-Подільського РВП, ні до Могилів-Подільської окружної прокуратури про повернення йому майна не звертався.Рішення про відмову у видачі ОСОБА_8 майна не приймалось та дії щодо перешкоди в отриманні ним майна ніким не вчинялись.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що після закриття к/п №0000265 від 10.07.2021 органом досудового розслідування вживались заходи стосовно повернення усього належного ОСОБА_8 майна, не чинились перешкоди в отриманні вилучених у нього під час проведення обшуку речей у спосіб, передбачений вищезгаданим п. 60 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ та ДСА України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 (надалі Інструкція №51/401/649/471/23/125).

Відповідно до п. 60 вказаної Інструкції речові докази та інше майно, яке підлягає поверненню власникам, видається їм у натурі під розписку, яка долучається до кримінальної справи та нумерується наступним її аркушем. Про можливість отримання зацікавленими особами вилучених у них предметів та цінностей їм повідомляється письмово, копія повідомлення долучається до кримінальної справи. В розписці отримувач вказує дані свого паспорта або іншого документа, який засвідчує його особу та місце проживання. У разі неможливості особистої явки власника предметів і цінностей вони можуть бути отримані за його довіреністю іншою особою, розписка якої разом з довіреністю також приєднується до справи. Якщо власником є підприємство, установа, організація, предмети і цінності передаються їх представникам при наявності довіреності, документа, що засвідчує особу, і під розписку.

У цьому контексті апеляційний суд наголошує на тому, що спосіб повернення речових доказів, на якому наполягають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в поданій до суду першої інстанції скарзі та апеляційній скарзі не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального закону.

Натомість ОСОБА_8 10 січня 2024 року звернувся до Могилів-Подільського РВП із заявою про внесення стосовно працівників поліції, а також прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_14 , відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, за фактом неповернення вилученого майна.

Крім того, як убачається із рапорта слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 , останній доповідав заступнику начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області начальнику СВ ОСОБА_16 , що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, заявника ОСОБА_8 у відповідності до положень ст. 135 КПК України вісім разів, а саме: 22.03.2024, 23.03.2024, 24.03.2024, 25.03.2024, 26.03.2024, 27.03.2024, 28.03.2024 та 29.03.2024 було здійснено виклик для дачі показів у вказаному кримінальному провадженні, натомість останній, будучи належним чином повідомлений для відповідного допиту, не прибув та 29.03.2024 під час спроби допитати його за місцем роботи по вул. Ставиській, 17 у м. Могилів-Подільський Вінницької області в брутальній формі відмовився від проведення слідчої дії, аргументуючи це своїм негативним ставленням до співробітників СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, Могилів-Подільської окружної прокуратури, а також заявив, що він не бажає брати ніякої участі у вказаному провадженні та бажає аби йому за його вказівки у визначений термін привезли належне йому майно на визначене ним місце (к/п а.с. 102).

Зрештою із тексту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що прийняте слідчим процесуальне рішення є наслідком всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, доводи заявників перевірені з врахування вимог законодавства, зміст самої постанови про закриття кримінального провадження є мотивованим і не має суттєвих суперечностей.

Таким чином, викладені як у скарзі, так і в апеляційній скарзі, доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, неповноту судового слідства, істотне порушення норм матеріального та процесуального права, містять загальний характер та ґрунтуються на суб`єктивних переконаннях апелянтів, оскільки не підтверджуються будь-якими доказами.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційного суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 284, 404,407,419,422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4