ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 Справа №607/25688/24 Провадження №1-кп/607/657/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0002596 від 12 листопада 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого водієм ПрАТ «Тернопільське АТП 16127», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника-адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, після чого неодноразово було продовжено та на даний час не скасовано.

Статтею 41 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також, що право приватної власності є непорушним.

Проте, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на всій території України введено воєнний стан, який не скасовано, а також усвідомлюючи свої обов`язки та права, як громадянин України, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

12.11.2024 близько 19 год. 12 хв. ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні магазину «Сім 23», що по вул. Торговиця, 7 у м. Тернополі, виявив як у потерпілого ОСОБА_6 , який знаходився біля каси, із лівої кишені штанів на підлогу випала купюра, номіналом 100 доларів США. При цьому ОСОБА_6 цього не побачив. Після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 12.11.2024 близько 19 год. 13 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сім 23», що по вул. Торговиця, 7 у м. Тернополі підійшов до касової зони, після чого дочекавшись, коли потерпілий відійде від каси, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно викрав 100 доларів США, що станом на 12.11.2024, відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют складало 4129 гривень 81 копійка.

У подальшому, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4129 гривень 81 копійка.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті, відмовившись від надання суду показань у відповідності до положень ст.63 Конституції України. У вчиненому правопорушенні ОСОБА_3 щиро розкаявся та просить його суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, працевлаштований, конкретні обставини справи. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить визнання ним своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого відсутні.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що, з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання, у виді позбавлення волі.

Вищевказане покарання, з врахуванням характеризуючих даних обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Поряд з цим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений визнав свою вину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також, підлягає скасуванню арешт на купюру номіналом 100 доларів США №QH06886421А, яку поміщено у спецупакування ICR0196181, яка належать ОСОБА_6 , що накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт на купюру номіналом 100 доларів США №QH06886421А, яку поміщено у спецупакування ICR0196181, яка належать ОСОБА_6 , що накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року.

Речові докази, а саме купюра номіналом 100 доларів США №QH06886421А, яка поміщена у спецупакування ICR0196181 та зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1