Справа № 144/410/25
Провадження № 1-кп/144/43/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014 від 06.03.2025 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Залужжя, Теплицького району, Вінницької області, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше судимого:

-Теплицьким районним судом Вінницької області 03.12.2024 за ст. 126-1 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт;

обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

В порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, а також у порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 36, ч. 3 ст. 40 Кримінально виконавчого кодексу України, військовослужбовець ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_3 вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, який на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та у порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 37, ст. 38, ч. 3 ст. 40 Кримінально- виконавчого кодексу України ухилився від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме громадських робіт.

Зокрема, з 07.01.2025 засуджений ОСОБА_3 , перебуває на обліку в Гайсинському районному секторі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, як засуджений за вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, засуджений ОСОБА_3 , систематично (більше двох разів протягом місяця) не виходив на громадські роботи, а саме, будучи особисто ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно розпорядження Теплицької селищної ради № 57 від 18.02.2025, повинен був відпрацювати 200 (двісті) годин громадських робіт без оплати в робочі дні тижня, починаючи з 20.02.2025 тривалістю 8 (вісім) годин на день, а саме з 08.00 год. до 12.00 год. та з 13:00 год. до 17:00 год., діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 20.02.2025, 21.02.2025 та 24.02.2025 без поважних причин не з`явився для виконання громадських робіт, не відпрацювавши 24 (двадцять чотири) години громадських робіт, призначеного йому покарання, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.

Тобто, засуджений ОСОБА_3 , не маючи на те законних підстав, не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин що, відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Своїми діями, що полягали у ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються обвинуваченим і його захисником адвокатом ОСОБА_4 , що слідує з їхніх заяв, долучених до обвинувального акту. Крім того, зазначені обставини підтверджуються зібраними в ході дізнання та долученими до обвинувального акту доказами, зміст та перелік яких не наводиться в силу ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувальний акт надійшов разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні, обвинувачений та його захисник проти такого порядку розгляду обвинувального акту не заперечують, при цьому ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння. Суд не вбачає підстав для призначення судового розгляду обвинувального акту та виклику учасників кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується статтями 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер, обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком проти правосуддя, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом враховано вік, стан здоров`я ОСОБА_3 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, військовослужбовець, характеризується негативно, має судимість, яку не знято і не погашено у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 03.12.2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до довідки начальника Гайсинського районного сектору № 2 філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про відбутий засудженим до громадських робіт час покарання, ОСОБА_3 з 200 годин громадських робіт призначених судом не відбув взагалі.

У зв`язку з тим, що кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 03.12.2024, але до повного відбуття покарання за даним вироком, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ст. 71 КК України.

За змістом п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду. Отже, вбачається, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт або один день пробаційного нагляду, а відтак одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді пробаційного нагляду, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ст. 71 КК України обвинуваченому слід остаточно призначити покарання за сукупністю вироків шляхом складання покарань за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року, що складає 200 годин громадських робіт, за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якими менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню пробаційного нагляду відповідає вісім годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької від 03 грудня 2024 року, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів та покласти обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали кримінального провадження не містять.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

Зважаючи на призначене покарання та поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.

На підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя