Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/717/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/17805/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 та обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 діб - до 14.01.2025 без визначення застави.

Строк тримання під вартою обраховано з 15-48 год 26.11.2024.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді, а своїм рішенням визначити відповідний розмір застави. При цьому, зазначає, що ухвала підлягає зміні, у зв`язку з тим, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі; усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, може переховуватись від суду, разом з цим, підозрюваний ОСОБА_8 повідомлення про підозру направлену на його адресу проживання не отримав, оскільки був відсутній по місцю проживання у зв`язку із віддаленою роботою; про те що перебуває у розшуку йому було не відомо. Звертає увагу, що ознайомившись із наданою підозрою, ОСОБА_8 визнає себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Крім того, ОСОБА_8 у березні 2022 за власним бажанням було призвано на військову службу до ЗСУ, і під час виконання бойового завдання 07 вересня 2022 року отримав вибухову травму, у зв`язку з чим проходив лікування в подальшому реабілітацію наслідків поранення, в останнє - з 01.07.2024 по 28.07.2024 проходив курс психосоціальної реабілітації в стаціонарі терапії «ГО РЕАБІЛІТАЦІЯ ЖИТТЯ», що підтверджується копією довідки що міститься в матеріалах справи. На даний час ОСОБА_8 ВЛК після отриманої травми не пройшов, однак має бажання повернутися на службу. Також, останній, раніше не судимий, має постійне місце проживання АДРЕСА_1 . Звертаючи увагу на вимоги ч.3 ст.183 КПК України, вважає, що слідчий суддя має право визначити обвинуваченому ОСОБА_8 відповідний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №295/17805/24, у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0001616 від 13.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У відповідності до клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що 05.10.2023 солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд.

19.09.2024 складено письмове повідомлення про підозру, згідно якого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке направлене засобами поштового зв`язку за місцем його проживання, яке було отримано особисто 24.09.2024, що підтверджується змістом трекінгу поштового відправлення. Крім того, письмове повідомлення про підозру направлено за місцем проходження ОСОБА_8 військової служби командиру військової частини, яке уповноваженою особою було отримано 20.09.2024.

Отже, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_8 з дотриманням порядку, передбаченого ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, який набув статус підозрюваного.

20.09.2024 слідчим винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування.

24.09.2024 був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_8 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Постановою слідчого від 01.10.2024 досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 зупинене.

26.11.2024 о 15:50 ОСОБА_10 був затриманий на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_11 від 26.11.2024 досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 відновлене.

Крім того, підозрюваний особисто 26.11.2024 отримав повідомлення про підозру, що підтвердив в судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_11 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №295/17805/24, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення.

В свою чергу, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким - санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Крім того, у відповідності до оскаржуваного рішення, та що підтверджено прокурором в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_8 , будучи належно повідомленим про необхідність явки до органу досудового розслідування на виклики слідчого не з`являвся, про причину своєї неявки не повідомляв, був оголошений в розшук, та фактично був затриманий працівниками поліції.

З урахуванням неведеного, є висока вірогідність і того, що підозрюваний ОСОБА_8 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і продовжити вчинення кримінального правопорушення.

Крім того апеляційний суд враховує, що з матеріалів, долучених до клопотання, підтверджується, що ОСОБА_8 19.09.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності Новодністровським міським судом Чернівецької області (справа № 719/613/24) за незаконний перетин Державного кордону України, рішення набрало законної сили.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній має місце реєстрації та проживання, визнає вину, має бажання повернутися до лав ЗСУ, раніше не судимий, відповідно вік, стан здоров`я, як і стадію досудового розслідування.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і продовжити вчинення кримінальне правопорушення.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останньго у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії обвинуваченого (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, бажання повернутись до служби в ЗСУ, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2024, обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 діб - до 14.01.2025 без визначення застави, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :