Справа № 161/739/24
Провадження № 1-в/610/179/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився, зареєстрований і проживав до затримання у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 04.03.2024 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України (вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 23.08.2019 із застосуванням ст. 71 КК України (вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019)) до 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі,

відбуваючого покарання у Державній установі "Покровська виправна колонія (№ 17)",

Початок строку: 16.12.2023. Кінець строку: 16.03.2029,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироків, якими він був засуджений, у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, від проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовився.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання засудженого, просить розглядати за його відсутності.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019 ОСОБА_3 засуджено за вчинення 06.02.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4-х місяців арешту.

Вирок набрав законної сили 04.06.2019.

Сума завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди за цим вироком становить 294,23 грн.

Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 23.08.2019 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання:

1) за злочини, вчинені після постановлення вироку Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019, але до набранням вироку законної сили:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки (епізод від 04.05.2019, епізод від 27.05.2019).

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років (епізод від 27.05.2019) без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_3 за вироком від 23.08.2019 та не відбутого покарання у виді арешту за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019, на підставі ст. 72 КК України, виходячи з розрахунку один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі, призначити покарання у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі без конфіскації майна, зараховано в строк покарання, покарання відбуте ним частково за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019.

2) щодо злочину, вчиненого після ухвалення вироку Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019, але вже після набранням вироку законної сили:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки (епізод від 30.06.2019).

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за вироком від 23.09.2019, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 02.05.2019 у співвідношенні згідно з п.п. а, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна.

Вирок набрав законної сили 24.09.2019.

Сума завданої за цим вироком шкоди становить: 7 199,67 грн (епізод від 04.05.2019 ч. 2 ст. 185 КК України), 483,33 грн (епізод І від 27.05.2019 ч. 2 ст. 185 КК України), 3 441,72 грн (епізод ІІ від 27.05.2019 за ч. 2 ст. 289 КК України), 1 066,67 грн (епізод від 30.06.2019 ч. 3 ст. 185 КК України).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.03.2024 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за вироком від 04.03.2024, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 23.08.2019 та остаточно ОСОБА_3 до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Вирок набрав законної сили 09.04.2024.

Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 3 867,65 грн (епізод від 23-24.11.2023), 1 934 грн (епізод від 16.12.2023).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 02.05.2019 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив на 06.02.2019. Сума завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 за цим вироком становить 294,23 грн.

Зі змісту вироку від 23.08.2019 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 04.05.2019, 27.05.2019, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України 30.06.2019. Сума завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 за цим вироком становить 7 199,67 грн, 483,33 грн та 1 066,67 грн відповідно до кожного епізоду.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 906,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 921 грн (906,5?2=1 921).

Зі змісту вироку від 04.03.2024 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 23-24.11.2023 та 16.12.2023. Сума завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 за цим вироком становить 3 867,65 грн та 1 934 грн відповідно до кожного епізоду.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн (1 342?2=2 684).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 02.05.2019 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 294,23 грн, за вироком від 23.08.2019 в розмірі 7 199,67 грн (епізод від 04.05.2019), 483,33 грн (епізод від 27.05.2019), 1 066,67 грн (епізод від 30.06.2019), за вироком від 04.03.2024 3 867,65 грн (епізод від 23-24.11.2023) та 1 934 грн (епізод від 16.12.2023).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого 06.02.2019, 27.05.2019, 30.06.2019 та 16.12.2023 ОСОБА_3 майна становила 294,23 грн, 483,33 грн, 1 066,67 грн та 1 934 грн відповідно, тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме: у 2019 році 1 921 грн, у 2023 році 2 684 грн, то суд вважає, що вчинені ОСОБА_3 06.02.2019, 27.05.2019, 30.06.2019 та 16.12.2023 діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Разом із тим, за вироком суду від 23.08.2019 вартість таємно викраденого 04.05.2019 ОСОБА_3 майна, становила 7 199,67 грн, за вироком суду від 04.03.2024 вартість таємно викраденого 23-24.11.2023 ОСОБА_3 майна, становила 3 867,65 грн тобто зазначені суми перевищують розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на 01 січня 2019 року 1 921 грн та станом на 01 січня 2023 року 2 684 грн), відтак за вчинення вказаних правопорушень настає кримінальна відповідальність.

Таким чином, вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 23.08.2019 в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 04.05.2019) та вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.03.2024 в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод від 23-24.11.2023) слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 27 травня 2019 року, та за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання за сукупністю вироків, призначеного вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 04 травня 2019 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, а також в частині застосування остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 16 грудня 2023 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2024 року в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 23-24 листопада 2023 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а також в частині застосування остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1