Дата документу 02.04.2025
Справа № 501/4323/19
ВИРОК

Іменем України

02.04.2025 р. м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання - ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000996 від 26.10.2019.

Прокурор - ОСОБА_3

Захисниця - ОСОБА_4 ,

Потерпіла - ОСОБА_5 (представник - адвокат ОСОБА_6 )

Цивільні відповідачі: ТОВ «Одеська паляниця» (представник ОСОБА_7 ); ПАТ «Страхова компанія «Галицька».

Обвинувачений:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, працює водієм у ТОВ «Одеська паляниця», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 09.40, грубо порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху України, що виявилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «JАС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, по сухому, асфальтобетонному дорожньому покритті біля буд. № 15-М (Магазин Росток) по вул. 1-го Травня у м. Чорноморськ Одеської області, з боку буд, № 15-А вул. 1-го Травня у напрямку буд. № 9, розташованого по вул. В.Шума, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не переконався, що не створить небезпеки іншим учасникам руху, хоча зобов`язаний був і винен був в цьому переконатися, чим виявив злочинну недбалість, тобто, не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити належним виконанням вимог п. 10.9 ПДР, у світлий час доби, та в умовах необмеженої видимості для забезпечення безпеки руху, звернувшись за допомогою до інших осіб лише на початку руху, а безпосередньо перед наїздом за допомогою до інших осіб не звернувся, у результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась у вертикальному положенні, обернена спиною до автомобіля та у темпі кроку за допомогою палиці для ходьби рухалась у одному напрямку з автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , отримала численні тілесні ушкодження, зокрема закриту травму тулуба у вигляді численних двобічних переломів ребер та попереково-крижового відділу хребта і кісток тазу з розвитком травматичного шоку, що перебуває в причинному зв`язку із настанням смерті та стало безпосередньою причиною її смерті при доставці її в цей же день до Чорноморської лікарні.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Частина статті Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює на автомобілі марки «Jaс» водієм-експедитором. Того дня він під`їжджав до магазину для розвантаження хліба. Загибла була в магазині. Після того, як він завершив розвантаження хліба до нього підходила загибла ОСОБА_9 , з якою вони поспілкувалися щодо привезеного товару. Після завершення розмови обвинувачений зачинив усі секції, сів за кермо та, увімкнувши на автомобілі сигнали аварійної сигналізації, посигналив, потерпілу він не бачив у дзеркало заднього виду, почав здавати назад. Крім того, жінка, яка стояла біля магазину, не бачила потерпілу, показувала знаком, що можна їхати до неї, доки він з нею не порівнявся, та проїхав далі. Всього він проїхав відстань приблизно 2-2,5 метри, коли відчув наїзд, хоча зіткнення він не відчув. Він вийшов і побачив тіло потерпілої, яке знаходилося під автомобілем праворуч між заднім і переднім колесом (Тіло та голова знаходилися під автомобілем). Він одразу викликав поліцію, швидку допомогу та МНС. Він добровільно виплатив потерпілій завдану шкоду.

Суд враховує показання притягуваного про те, що жінка, що стояла біля магазину, показувала знаками, що можна їхати до неї. Зазначена версія не спростована стороною обвинувачення, однак така обставина не може бути віднесена судом, як така, що свідчить про невинуватість обвинуваченого. Сам обвинувачений пояснив, що жінка показувала, що можна рухатися до неї, однак після того, як він порівнявся з цією жінкою, він продовжив рух вже без допомоги сторонніх осіб та сталося зіткнення. Тобто, обвинувачений звернувся за допомогою лише на початку свого руху, а безпосередньо перед наїздом на пішохода він рухався вже без допомоги інших осіб для забезпечення безпеки руху.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що її мати ОСОБА_10 пішла в магазин, після чого знайомі повідомили їй, що жінку, схожу на її мати, збили біля магазину. Вона прийшла і побачила її під колесами вантажного автомобіля, який завжди привозив хліб. ОСОБА_10 померла в кареті швидкої допомоги. Обвинувачений виплачував поступово завдані збитки, на сьогоднішній момент покрив, претензій матеріального характеру до нього не має, не підтримує позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 100 000 грн. Водночас підтримує цивільний позов про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди в сумі 50 076 грн. та з ТОВ «Одеська паляниця 1 000 000 грн.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, його винуватість у вчиненні злочину також повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів:

- витяг з ЄРДР від 26.10.2019 (т. 1, а.с. 43);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.10.2019 (т. 1 а.с. 184-197);

- протокол огляду трупа від 26.10.2019 (т. 1 а.с. 200 - 205);

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_9 №207 від 28.10.2019 (т. 1 а.с. 213);

- висновок автотехнічної експертизи № 764-А від 07.11.2019, згідно якого рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Jac», номерний знак: НОМЕР_1 , на момент огляду знаходився в працездатному стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок та характер руху, залежно від ситуації, що складається на дорозі (т. 1 а.с. 215 - 218);

- висновок судово-медичної експертизи № 228/297 від 23.11.2019 (т. 1 а.с. 224 - 227); акт судово-медичного дослідження № 297 від 23.11.2019 (т. 1 а.с. 228 - 231); акт судово-медичного дослідження №5542/297 від 05.11.2019 (т. 1 а.с. 232); акт судово-медичного дослідження № 1272 від 01.11.2019 (т. 1 а.с. 233); акт судово-медичного-гістолоічного дослідження №2873/297 від 11.11.2019 (т. 1 а.с. 234 - 237), згідно яких при дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: зовнішні ушкодження: - садна з синцями правої вушної раковині; садно лівої щоки; - садна: правої бічної поверхні грудної клітини на висоті від 104,0 см до 113,0 см від рівня стопи і в проекції сьомого-десятого ребер між задньою і середньою пахвовими лініями на цієї ж поверхні тулуба і на 13,0 см нижче в проекції клубової кістки; садна тильних поверхонь обох кистей: над суглобами між середніми основними фалангами четвертого і п`ятого пальців правої кисті та над суглобами між основними і середніми фалангами другого-п`ятого пальців лівої кисті; численні садна передньо-бічної поверхні черевної стінки зліва, на висоті від 84,0 см до 108,0 см від рівня стопи та від серединної до подовженої середній пахвовій лініями; садно задньої поверхні тулуба, умовно починаючись на правій сідниці і на висоті 71,0 см від рівня стопи, з переходом на ліву поперекову область до рівня лівих ребер по лопатковий лінії і на висоти 103,0 см від рівня стопи, рана промежини між піхвою і отвором заднього проходу; синець задньо-внутрішніх поверхонь лівої верхньої кінцівки, від рівня верхньої третини передпліччя до рівня верхньої третини плеча; синці лівої нижньої кінцівки: внутрішньої її поверхні від рівня нижньої третини гомілки на висоті 15,0 см від рівня стопи до рівня межі середньої і нижньої третини стегна на висоті 50,0 см від рівня стопи та передньої поверхні нижньої і середньої третини гомілки внутрішні ушкодження: крововиливі в м`яких тканинах волосяної частини голови з внутрішньої поверхні тім`яно-потиличної і правої скроневої областях; поперечний перелом тіла грудини на рівні між другими і третіми ребрами; переломи правих ребер: першого-четвертого ребер по одної умовної лінії, пахвовій лінії та п`ятого-десятого ребер по однієї умовної лінії, між середньою ключичною і передньою пахвовій лініями; переломи третього-дев`ятого лівих ребер по однієї умовної лінії, по середній пахвовій лінії; переломи правих бічних відростків другого п`ятого поперекових хребців; під капсульний розрив правої нирки; розриви обох клубово-крижових зчленувань з переломами обох гілок лонної кістки справа і розривом лоного зчленування з розходженням лонних кісток та поперечний перелом крижів поблизу куприка; відшарування підшкірно-жировий клітковини від підлеглих м`язів від рівня середньої третини лівого стегна до рівня межі середньої і нижньої третини гомілки по переднім, внутрішнім і зовнішнім поверхням. Усі тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів та удару об такі. Враховуючи відомі обставини справи та характер і локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані тілесні ушкодження могли бути утворені за наступним механізмом: перебуваючи в вертикальному положенні та рухаючись в одному напрямку з автотранспортним засобом, до якого постраждала була звернена задньою поверхнею тіла, первинний контакт автотранспортного засобу з постраждалою міг бути в область задньої поверхні тулуба без утворення зовнішніх тілесних ушкоджень через малу швидкість руху автомобілю та наявність на постраждалий одягу; в подальшому внаслідок поштовху і падіння постраждалої на передню поверхню тіла на дорожнє покриття могли утворитися ушкодження пальців кистей та двобічні переломи ребер, перебуваючи в горизонтальному положенні тіла на дорожньому покритті на лівій передньо-бічніій поверхні тіла і при, більш ймовірно, зігнутих обох нижніх кінцівках (при цьому права кінцівка була розташована попереду від лівої), в подальшому стався переїзд колесами автотранспортного засобу через тіло постраждалої з утворенням вищезазначених саден тулуба, рваної рани промежини та синців лівої нижньої кінцівки з ушкодженнями попереково-крижового відділу хребта і кісток тазу з розривом правої вирки та відшаруванням підшкірно-жировий клітковими лівої нижньої лівої кінцівки. Усі тілесні ушкодження утворені в один короткий проміжок часу в межах декількох секунд та не більш ніж за декілька хвилин (можливо десятків хвилин, але не більше 30 хвилин) до настання смерті. Закрита травма тулуба (численні двобічні переломи ребер, переломи попереково-крижового відділу хребта та кісток тазу) призвели до розвитку небезпечного для життя явища травматичного шоку, і тому оцінюються в своїй сукупності, які зі вищевказаним критерієм містять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Усі інші тілесні ушкодження містять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Смерть гр. ОСОБА_9 перебуває в причинному зв`язку з закритою травмою тулуба у вигляді численних двобічних переломів ребер та попереково-крижового відділу хребта і кісток тазу з розвитком травматичного шоку, що й з`явилося безпосередньою причиною смерті. При дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 яких-небудь зовнішніх патологічних змін з боку очних яблук не виявлено; яких-небудь данних про стан у гр. ОСОБА_11 при житті органів слуху в 1 розпорядженні експерта немає; яких-небудь патологічних змін, що могли обмежувати рух, з боку нижніх кінцівок не виявлено При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа етиловий спирт не виявлений;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.10.2019, відповідно до якого ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння не перебував (т. 1 а.с. 240);

- копія посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_8 має право керування транспортними засобами категорій А, В, С (т. 1 а.с. 242);

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00795-07722-19 від 22.04.2019, згідно якого транспортний засіб після технічного контролю визнано технічним справним (т. 1 а.с. 245);

- довідка КП «МУЖКГ» від 21.11.2019 р., відповідно до якої автотранспорт, який обслуговує магазин «Росток» має можливість використовувати під`їзний шлях для проїзду (т. 2 а.с. 2);

- висновок судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №798-А від 22.11.2019, згідно якого у даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЈАС», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЈАС», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , дотримуючись вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України (т. 2 а.с. 110 - 111).

Обвинуваченому інкримінується порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, відповідно до вимог якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Водночас, сторона обвинувачення не надала доказів того, що обвинувачений був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, або ж не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, або ж відволікся від керування цим засобом у дорозі.

Тому, а також враховуючи дані висновку судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №798-А від 22.11.2019, яким встановлено причинний зв`язок з невиконанням вимог п. 10.9 ПДР, має бути виключене посилання на порушення п/п «б» п. 2.3. ПДР з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до п. 10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно зі ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (ч. 3 ст. 25 КК України).

Однак, відсутні підстави вважати, що обвинувачений передбачав можливість наїзду на пішохода, як це зазначено в обвинувальному акті як ознака кримінальної протиправної самовпевненості.

Досліджені судом докази доводять той факт, що ОСОБА_8 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, коли повинен і міг їх передбачити належним виконанням вимог п. 10.9 ПДР, вчинив наїзд транспортним засобом на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого настала смерть останньої.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 КК України необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Тому, формулювання обвинувачення має бути змінене в частині зазначення про форму вини у вигляді кримінально протиправної недбалості. Така зміна не є виходом за межі висунутого обвинувачення, оскільки і кримінально протиправна самовпевненість і кримінально протиправна недбалість є видами однієї і тієї самої форми вини - необережності. Тобто, уточнення формулювання обвинувачення в цій частині не виходить за межі висунутого обвинувачення за правовою кваліфікацією необережного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд у відповідності до ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статей 3 та 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Обвинувачений вчинив злочин з необережною формою вини, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого настала смерть людини.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить добровільне відшкодування завданого збитку (т. 2 а.с. 127-135) та щире каяття.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, про що свідчить відомості УІАП ГУНП в Одеській області від 12.11.2019 р. (т. 1 а.с. 246).

Згідно довідки-характеристики скарги на ОСОБА_8 до Виконавчого комітету Усатівської сільської ради від жителів села не надходили (т. 1 а.с. 247).

ОСОБА_8 працює в ТОВ «Одеська паляниця» (т. 1 а.с. 142). За місцем роботи характеризується позитивно, ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення, є спокійною та врівноваженою людиною, жодної скарги від клієнтів не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом, підготував чимало молодих працівників. У порушенні техніки безпеки помічений не був (т. 1 а.с. 143, 248, 249), одружений (т. 1 а.с. 250) та має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 249).

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого (т. 1 а.с. 135 - 137), на думку органу з питань пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу винного, який продемонстрував щире каяття та добровільно відшкодовував завдані збитки, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів можливе з призначенням йому покарання у в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України та зі звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

Суд враховує, що керування транспортними засобами безпосередньо пов`язане з роботою обвинуваченого, однак, тяжкі наслідки вчиненого злочину, який призвів до смерті людини, вказують на те, що є необхідним призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжні заходи

Обвинувачений затримувався у даному кримінальному провадженні, про що свідчить протокол затримання від 26.10.2019 р. (т. 1 а.с. 206 - 210). До обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2019 р. (т. 1 а.с. 127 - 129) на строк до 18.02.2020 р.

Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинуваченого також застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2019 р. на строк до 27.12.2019 р.

Однак, сторона обвинувачення не надала суду копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2019 р., у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, чи застосовувався цілодобовий домашній арешт.

Також, суду не надані документи на підтвердження дати звільнення обвинуваченого з під-варти після затримання, у зв`язку з чим в резолютивній частині вироку необхідно зазначити про зарахування попереднього ув`язнення виходячи з вимог закону без зазначення конкретних періодів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (ч. 7 ст. 72 КК України).

Речові докази та арешти майна

Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2019 було накладено арешт на автомобіль «Jac», р/н НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 9), а ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 р. арешт скасований в частині заборони користування. Однак, суду не надано ні постанови про визнання майна речовими доказами, ні копії ухвали про накладення арешту на майно, ні копії ухвали про скасування арешту майна, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити підстави та обставини застосування заходів забезпечення кримінального провадження та вирішити питання про долю речових доказів та про арешти майна.

Судові витрати

В ході кримінального провадження було проведено декілька експертиз, зокрема:

- судова автотехнічна експертиза стану транспортного засобу №764-А від 07.11.2019, вартість якої склала 1413,09 грн (т. 1 а.с. 214);

- судова транспортно-трасологічна експертиза №763-А від 08.11.2019, вартість якої склала 1413,09 грн (т. 1 а.с. 219);

- судова експертиза обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2019 №798-А, вартість якої склала 1884,12 грн (т. 2 а.с. 109).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов про стягнення на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» страхове відшкодування, відповідно до лімітів відповідальності, а саме - 50 076 грн за поховання, 50 076 - моральної шкоди, з ТОВ «Одеська паляниця» на поховання - 19 604 грн, 1 000 000 грн моральної шкоди (т. 1 а.с. 35 - 37). Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 100 000 грн. моральної шкоди потерпіла в судовому засіданні не підтримала, оскільки обвинувачений відшкодував їй завдану шкоду.

ТОВ «Одеська паляниця» подало пояснення, відповідно до яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог як незаконних та необґрунтованих (т. 1 а.с. 149 - 150).

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала з вини обвинуваченого ОСОБА_8 під час виконання ним своїх трудових обов`язків водія ТОВ «Одеська паляниця» (т. 1 а.с. 143, 248, 249) в результаті наїзду на потерпілу транспортного засобу марки «JAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0894772 (т. 1 а.с. 244).

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Водночас, відповідно до статті 1194 ЦК України в редакції станом на 26.10.2019 р., особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому, за позовними вимогами потерпілої шкода має бути відшкодована за рахунок страхового відшкодування, а ТОВ «Одеська паляниця» - в сумі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно п. 22.1, 22. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Одеська паляниця» є застрахованою ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».

Пунктом 27.4 ст. 27 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 4173 гривні. (4 173 грн. * 12 = 50 076).

На підтвердження витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника потерпіла надала договір-замовлення та товарні чеки (т. 1 а.с. 38) на суми 20 780 грн., 40 000 грн. та 8 900 грн., на загальну суму 69 680 грн.

Загальний розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» складає: відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника - 50 076 грн; відшкодування моральної шкоди - 50 076 грн (4173*12=50 076).

ТОВ «Одеська паляниця» відповідно до ч. 1 ст. 1172, 1194 ЦК України, має відшкодувати потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди на поховання та спорудження надгробного пам`ятника (69 680 грн.) і страховим відшкодуванням (50 076 грн.), в розмірі 19 604 грн. (69 680 грн. - 50 076 грн.)

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом встановлено, що неправомірні дії обвинуваченого при виконанні трудових обов`язків спричинили потерпілій моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку зі смертю матері.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Беручи до уваги, що дії обвинуваченого знаходяться в причинному зв`язку з тим, що позивачці спричинено душевні страждання у зв`язку зі смертю матері, що безсумнівно вплинуло негативно на життя потерпілої, оскільки позбавило її матері, суд дійшов висновку, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди юридичною особою, працівником якої така шкода завдана.

Водночас, виходячи із принципу співмірності суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині відшкодування ТОВ «Одеська паляниця» моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 500 000 гривень.

Отже, зважаючи на положення ч. 1 ст. 1172, 1194 ЦК України, ТОВ «Одеська паляниця» має відшкодувати потерпілій моральну шкоду, завдану у зв`язку зі смертю матері, в розмірі 500 000 грн.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк випробування (іспитовий строк) обчислювати з моменту проголошення вироку - з 02.04.2025 р.

Строк додаткового покарання у вид позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі: попереднє ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день; а також домашній арешт, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 4 710,30 гривень.

Задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», ТОВ «Одеська паляниця».

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, код в ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ): витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 50 076 грн (п`ятдесят тисяч сімдесят шість гривень); відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 076 грн (п`ятдесят тисяч сімдесят шість гривень);

Стягнути з ТОВ «Одеська паляниця» (місцезнаходження м. Одеса, вул. М. Боровського, 41/43, код в ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ): різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 19 604 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот чотири гривні) витрат на поховання, а також 500 000 грн (п`ятсот тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1