Справа № 275/870/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю : прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області подання начальника Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_4 про приведення у відповідність до ЗУ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року вироку Брусилівського районного суду Житомирської областівід 07 серпня 2024 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

До Брусилівського районного суду Житомирської області надійшло подання начальника Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_5 .

В поданні зазначила, що на обліку Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області перебуває ОСОБА_5 засуджений 07 серпня 2024 року вироком Брусилівського районного суду Житомирської області за ч. 2 та ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.5 ч.1 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію в часі, тобто поширюється на соіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року засуджений ОСОБА_5 на початку червня 2017 року вчинив кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, чим завдав збитки на загальну суму 1600 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Просила вирішити питання щодо приведення вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року у відповідність до вимог ЗУ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

До суду представник Житомирського районного сектору № 1 філії Державної установи

"Центр пробації" у Житомирській області не з`явилася, подала заяву про проведення судового засідання без її участі, подання підтримала, просила його задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, подав заяву про розгляд подання без його участі, дане подання підтримав та просив його задовольнити .

В суді прокурор ОСОБА_3 подання підтримала та просила його задовольнити.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання - за частиною 2 статті 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, -за частиною 3 статті 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначений вирок набрав законної сили 10 вересня 2024 року.

Вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року надійшов на виконання до Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи "Центр пробації" 27 вересня 2024 року, де цієї ж дати засуджений взятий на облік.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким внесені зміни до статті 51 (Дрібне викрадення чужого майна) КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме, 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_5 засуджено в тому числі і за злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, вчинений на початку червня 2017 року, загальна вартість викраденого майна складає 1600 гривень.

Станом на 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1684,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 842,00 грн., тобто 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян складає 1684,00грн.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України (ч. 1 ст. 2 КК України)

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові від 07.10.2024 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становив 1684,00 грн., через що діяння, вчинене ОСОБА_5 не підпадає під кримінально карне, відповідальність за яке передбачене Особливою частиною КК України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.08.2024 року , в тому числі і за діяння, карність якого на даний час усунена законом.

Відповідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене подання начальника Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону стосовно засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Подання начальника Житомирського районного сектора № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області про приведення у відповідність до ЗУ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 ,засудженого вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2024 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі негайно звільнити від призначеного покарання, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1