Справа №295/1414/25
УХВАЛА

31.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомир ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , заінтересованої особи ОСОБА_4 щодо незаконного затримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 , -

У С Т А Н О В И В:

29 січня 2025 р. до Богунського районного суду звернулася ОСОБА_3 з заявою, в порядку ч. 2 ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 . В обгрунтування заяви ОСОБА_3 вказала, що 17.01.2025 р., близько 18.00 год. невстановленими особами у чорній формі, не пред`явивши службового посвідчення, назвалися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в супроводі ще трьох невстановлених осіб в зеленій формі без державних символів, незаконно застосували превентивні заходи до журналіста-кореспондента друкованого засобу масової інформації газети «Багнет нації» ОСОБА_7 . Про даний факт було повідомлено до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві яким порушено кримінальне провадження № 0000378 від 28.01.2025 р. за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 345-1 КК України. На час розгляду заяви їй стало відомо, що її син, ОСОБА_7 перебуває в установі військова частина НОМЕР_1 . Заявниця просить уповноважених осіб Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, що є структурним підрозділом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що є підрозділом ВСП Збройних Сил України, Територіального управління Державного бюро розслідування (ДБР), виключно в порядку ст. 206 КПК України, негайно доставити ОСОБА_4 до слідчого судді, для з`ясування обставин позбавлення волі. За результатами розгляду незаконного тримання, звільнити ОСОБА_4 , якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ОСОБА_4 , не нададуть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведуть наявність інших правових підстав для позбавлення ОСОБА_4 волі в межах кримінальному провадженні № 0000378 від 28.01.2025 р.

В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги.

Командир військової частини НОМЕР_1 про день та час слухання заяви ОСОБА_3 був належним чином повідомлений, направив до суду Витяг з Наказу № 22 від 21.01.2025 р. та просив розглядати заяву без присутності представника військової частини. (а. с. 29).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердив вказані у заяві та пояснення в суді ОСОБА_3 , детально описав обставини його затримання, етапування його до військової частини НОМЕР_1 та звернув увагу, що на час розгляду заяви в суді, він перебуває в межах військової частини НОМЕР_1 .

Згідно протоколу автоматичного визначення судді від 29.01.2025 р. головуючим призначено суддю ОСОБА_1 (а. с. 18).

Ухвалою суду від 29.01.2025 р. відкрито провадження за заявою ОСОБА_3 . Судовий розгляд призначено на 30.01.2025 р. о 10.00 год. (а. с. 19).

Листом слідчого судді Богунського районного суду м. Житомир від 30.01.2025 року зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 забезпечити обов`язкову явкуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Богунського районного суду м. Житомир, зал 2Б4 на 10.00 год. 31.01.2025 р. при розгляді заяви ОСОБА_3 (а. с. 26).

Згідно Витягу з ЄРДР 27.01.2025 р. до Дарницького УУ ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2025 р. № 753/1134/25 щодо внесення відомостей до ЄРДР по факту вчинення направомірних дій з боку невстановлених осіб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За даним фактом порушено кримінальне провадження № 0000378 від 28.01.2025 р. з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 345-1 КК України. (а. с. 17).

З копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 22 від 21.01.2025 р. п. 50 свідчить «…Нижчепоменованих осіб, які прибули з ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення загальної мобілізації, призначити на посаду курсанта навчального взводу, навчальної роти, навчального батальону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, з 21 січня 2025 р. зарахувати до списків частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 21 січня 2025 р. при військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , без продовольчого атестату. Вважати такими, що 21 січня 2025 р. справи та посаду прийняли та приступили до виконання службових обов`язків за посадою, з посадовим окладом 2 470 грн. на місяць: солдат ОСОБА_4 . Виплачувати премію за особистий внесок в загальні результати служби у розмірі 650% посадового окладу, відповідно наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, окремого доручення Міністерства оборони України № 183/уд вд 16 січня 2024 р. Виплачувати надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87.8% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, відповідно наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 р. N260, окремого доручення Міністерства оборони України № 183/уд від 16 січня 2024 р. Вступний інструктаж з питань охорони праці пройшли. Підстава: Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 р., поіменний список військовозобов`язаних від 20 січня 2025 р. № 10/69…» (а. с. 30).

Вислухавши заявницю ОСОБА_3 , заінтересовану особу ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 2-5 ст. 206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 208 КПК України передбачено право затримання уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, у визначених випадках.

Згідно зі статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи із вище зазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р., оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ст. ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані доставити осіб, які у разі порушення ними законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію до територіального центру комплектування (ст. ст. 259, 262 КУпАП, ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Як зазначено в п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Як вбачається із змісту скарги, у даному випадку має місце незгода заявника ОСОБА_3 із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 (РТЦК та СП), командира військової частини НОМЕР_1 пов`язаними з мобілізаційними заходами, як вона зазначила, щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надані слідчому судді дані свідчать про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент розгляду скарги не є особою, яка незаконно позбавлена волі чи утримується під вартою, а тому відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції Богунського районного суду м. Житомир знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_4 у встановленому законом порядку призваний на військову службу під час мобілізації, його направлено для проходження військової служби, що підтверджується згадуваним вище наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 22 від 21.01.2025 р.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, є явно надуманим та таким, що перешкоджає здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Конституції України.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного позбавлення свободи ОСОБА_4 за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, не знайшов свого підтвердження.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст. 206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на тому, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту ОСОБА_4 вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 206-213, 309, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 03 лютого 2025 року.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомир ОСОБА_1