Справа № 352/349/23
Провадження № 1-кп/352/82/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000009 від 10.01.2023 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, утриманці відсутні, з незакінченою вищою освітою, студента другого курсу Бережанського аграрного університету, працюючого в ФОП ОСОБА_8 різноробочим по ремонту вантажних автомобілів, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286-1 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

09.01.2023 року приблизно о 18 год. 50 хв. водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керуючи технічно справнимавтомобілем марки Peugeot, мод. 508, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09, зі сполученням Мукачеве Львів, що проходить по вул. Галицька у с. Угринів, Угринівської ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, у напрямку м. Івано-Франківськ.

В цей час, по нерегульованому пішохідному переході, що поряд із рестораном магазином «Тростянецький», тобто будинку № 42, та позначений інформаційно-вказівними знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР України «нерегульований пішохідний перехід у місцях з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», перетинав проїзну частину дороги зліва на право, відносно напрямку руху транспортного засобу, пішохід ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог п. 4.16. а) ПДР України пішохід ОСОБА_7 , під час переходу проїзної частини дороги позначеною нерегульованим пішохідним переходом мав перевагу у русі.

При наближенні до цього ж пішохідного переходу, водій ОСОБА_4 , в темну пору доби, при доброму освітлення проїзної частини дороги ліхтарями вуличної мережі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9., відповідно до якого водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 4.16. а) в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., в якому вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди;

п. 18.1., де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми, з крововиливом під м`яку мозкову оболонку в правій лобній долі, забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, переломи лобної кістки, скроневої кістки справа, орбіти зліва з переходом на скроневу кістку, комірок решітчастого лабіринту, пневмоцефалією, уламковим переломом виличної кістки справа, дуги виличної кістки справа, передньої, медіальної та латеральної стінок правої верхньо-щелепової пазухи, крововиливами в лобну пазуху, верхньо-щелепову пазуху, комірки решітчастого лабіринту та в основну пазуху, підшкірної гематомою справа, синцями в ділянках повік обох очей, підкон`юктивальним крововиливом в ділянці лівого ока, тотальним птозом верхньої повіки правого ока, саднами в ділянках носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок ДТП та постійних переживань значно погіршився стан його здоров`я. Заподіяні потерпілому злочином збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку у розмірі 10000 доларів США. Претензій до нього потерпілий немає, натомість у нього із сім`єю Шостаків склалися дружні стосунки. На даний момент він перебуває у фактичних шлюбних стосунках, проте має намір найближчим часом їх узаконити. Також суду показав, що офіційно працевлаштований на посаді різноробочого-слюсара на підприємстві у ФОП ОСОБА_9 , яке на даний момент, у своїй виробничій діяльності на волонтерських засадах, займається ремонтом вантажних автомобілів для ЗСУ. Крім того, за узгодженням із заставодавцем ОСОБА_10 , враховуючи складний час в нашій державі внаслідок введення воєнного стану, усвідомлюючи свій громадянський обов`язок щодо необхідності допомоги ЗСУ, зобов`язується перерахувати грошові кошти в розмірі 161040 грн., які були внесені в рахунок застави в рамках даного кримінального провадження, на підтримку Збройних Сил України. На даний момент на допомогу ЗСУ, він із вищезазначених переконань, вже переказав 20000 грн., про що подав суду квитанцію банківської установи. Просить суд суворо його не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву потерпілого, зі змісту якої стверджується, що заподіяні йому ОСОБА_4 внаслідок ДТП збитки останній відшкодував в повному обсязі в добровільному поряду, а тому будь-яких претензій до нього не має. Просив суд суворо обвинуваченого ОСОБА_4 не карати, закладений до нього цивільний позов залишити без розгляду.

Під час розгляду даного кримінального провадження, суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286-1 КК України, так як він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Поряд із вищенаведеним, надаючи правову оцінку вірності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує висновки рішення ЄСПЛ у справі «OHalloran and Francis v. United Kingdom», відповідно до яких будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалось, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Таким чином, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяних потерпілому заподіяних злочином збитків в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; його молодий вік; поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються; перебуває у фактичних шлюбних стосунках і має намір найближчим часом їх легалізувати; працюючи займається суспільно-корисною працею; по місцю праці характеризується позитивно; займається волонтерською діяльністю та допомагає Силам Територіальної оборони та ЗСУ; за узгодженням із заставодавцем ОСОБА_4 , враховуючи складний час в нашій державі внаслідок введення воєнного стану, усвідомлюючи свій громадянський обов`язок щодо необхідності допомоги ЗСУ, на даний час із власних заощаджень вже переказав 20000 грн. та в подальшому зобов`язується перерахувати грошові кошти в розмірі 161040 грн., які були внесені в рахунок застави в рамках даного кримінального провадження, на підтримку Збройних Сил України; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто являється особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286-1 ч. 2 КК України, а саме у виді виправних робіт, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні закладений потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних внаслідок ДТП матеріальних та моральних збитків, як такий, що був погашений останнім в повному обсязі позовних вимог, то його за клопотанням потерпілого слід залишити без розгляду

Обраний запобіжний захід у виді застави залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Арешт в частині відчуження, розпорядження та користування майном, накладений згідно ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 11.01.2023 р. на автомобіль марки «Пежо», мод. 508, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 вданого 02.07.2021 р. на праві власності належить ОСОБА_4 ; чотири змиви та шість слідів пальців рук, вилучених із вказаного автомобіля марки «Пежо», мод 508 - слід скасувати.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286-1 ч. 2 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на два роки, з відрахуванням 20 % із суми заробітку в доход держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді застави, залишити без змін, до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили, заставу в сумі 161040 грн., сплачену на користь ОСОБА_4 заставодавцем (третьою особою) ОСОБА_10 на спеціальний рахунок (отримувач: ТУ ДСА в Івано-Франківській області; рахунок отримувача : UA 0002265; код отримувача : 26289647; МФО отримувача : 820172; банк отримувача : Держказначейська служба України, м. Київ; призначення платежу : застава, ухвала суду у справі № 352/1179/22, ЄДРПОУ суду : 02896667) повернути ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2454,14 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових експертиз.

Арешт в частині відчуження, розпорядження та користування майном, накладений згідно ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 11.01.2023 р. на автомобіль марки «Пежо», мод. 508, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 вданого 02.07.2021 р. на праві власності належить ОСОБА_4 ; чотири змиви та шість слідів пальців рук, вилучених із вказаного автомобіля марки «Пежо», мод 508 - скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : автомобіль марки «Пежо», мод. 508, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів, що в м. Тисмениця по вул. Л.Українки, 4, Івано-Франківської області - повернути за приналежністю власнику чи особам, уповноваженим власником на розпорядження даним транспортним засобом; чотири змиви та шість слідів пальців рук, вилучених із автомобіля марки «Пежо», мод 508, змиви з речовини бурого кольору ззовні схожої на кров та резинова деталь від автомобіля марки «Пежо» мод. 508, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити; номерні знаки НОМЕР_1 від автомобіля марки «Пежо», мод. 508, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути за приналежністю власнику чи особам, уповноваженим власником на розпорядження даним транспортним засобом; оптичний ДВД диск із відеозаписом обставин ДТП 09.01.2022 р. з камери зовнішнього відеоспостереження автомийки «EVOLUTION», що в с. Угринів по вул. Галицька, 7, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні залишити без розгляду за клопотанням потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду вручити прокурору, представнику потерпілого, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_11