У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: ОСОБА_5 та її представника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у порядку письмового апеляційного провадження матеріали судового провадження № 11-сс/4806/8/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин, відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 10.12.2024 ОСОБА_5 звернулась до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку за № 29908 від 10.12.2024.

Станом на момент подання скарги інформація про внесення слідчим до ЄРДР відомостей за заявою потерпілої відсутня.

Просила суд визнати бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України та зобов`язати службових осіб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР по заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, проаналізувавши подану скаргу та долученого до неї талону-повідомлення, слідчий суддя зазначив, що в поданій заяві про вчинення злочину, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме зловживання владою або службовим становищем, а у даному випадку наявні цивільно - правові відносини, які підлягають врегулюванню відповідно до законодавства України про працю, що виключає можливість в рамках судового контролю слідчим суддею, зобов`язати орган досудового розслідування у кримінальній кваліфікації певних дій за розсудом чи бажанням скаржника. У зв`язку з чим зробив висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам КПК України, тому підлягає скасуванню. Вказує, що слідчий суддя належним чином не перевірив зміст як скарги, так і заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2024, а тому прийняв передчасне рішення, яке до того ж не можна визнати обґрунтованим. Вважає, що її заява від 10.12.2024 формально містить відомості про вчинення кримінального правопорушення, то уповноважена особа Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області зобов`язана була невідкладно, але не пізніше 24 год. внести відомості до ЄРДР, та розпочати досудове розслідування. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою зобов`язати уповноважену особу ГУНП внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 від 10.12.2024.

До початку судового розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_5 заявила відвід судді ОСОБА_3 мотивуючи його тим, що суддя ОСОБА_3 приймав участь у інших справах за її апеляціями, а відтак є сумніви в його неупередженості.

Проте, під час судового розгляду ОСОБА_5 усно заявила що відмовляється від поданої заяви про відвід судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_3 , апеляційний суд керуючись положеннями ст.ст. 7, 9 КПК України закриває провадження з розгляду заяви ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, пояснення ОСОБА_5 та її представника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно зі статтею 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У відповідності до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Наведені положення процесуального закону перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину кримінального правопорушення.

Саме наявність ознак кримінального правопорушення має бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР, як запобіжний чинник та гарантія для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Частиною 4 ст. 214 КПК України, на неврахування вимог якої посилається апелянт, регламентовано обов`язок слідчого, прокурора, дізнавача на прийняття та реєстрацію заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а не на внесення відомостей до ЄРДР, як помилково вважає апелянт.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає правильними дії слідчого судді з проведення попередньої оцінки (аналізу) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення при розгляді скарги на бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Аналогічним чином мають діяти і слідчий чи прокурор при отриманні відповідної заяви.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Такий висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України у справі №3-180/2018(1644/18) за конституційною скаргою від 17.06.2020 року, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Отже, судова практика з даного правового питання є сталою, послідовною і обов`язковою для врахування, якою і керується колегія суддів при розгляді матеріалів провадження, які перебувають у неї на розгляді.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено слідчим суддею, що 10.12.2024 року ОСОБА_5 звернулась до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, а саме, що її позбавлено доступу до службового кабінету, робочого місця та умов виконувати свої службові обов`язки після реорганізації медичного закладу, та яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку за № 29908 від 10.12.2024.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб щодо невнесення відомостей за її заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя виходив з того, що наведені скаржником фактичні обставини вчиненого, не підпадають під кримінальне правопорушення, а саме зловживання владою або службовим становищем, а у даному випадку наявні цивільно - правові відносини, які підлягають врегулюванню відповідно до законодавства України про працю, що виключає можливість в рамках судового контролю слідчим суддею, зобов`язати орган досудового розслідування у кримінальній кваліфікації певних дій за розсудом чи бажанням скаржника.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_5 та додані до неї матеріали, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що у заяві ОСОБА_5 від 10.12.2024 року не вбачається об`єктивних даних, які свідчать про вчинення злочину.

Крім того, у матеріалах судового провадження наявна копія талону-повідомлення №29908 від 10.12.2024 помічника чергового сержанта поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , і з якого слідує, що звернення заявника щодо прийняття міри до службових осіб Ужгородської міської поліклініки «Ужгородської міської ради, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України». Тобто, уповноважена особа Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, отримавши заяву ОСОБА_5 , дотримались вимог чинного законодавства України та зареєструвала заяву.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що заява про вчинення злочину не містить відомостей, які би могли об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення посадовими особами Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області кримінального правопорушення, наявність яких є необхідною для прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а твердження заявника мають загальний характер та ґрунтуються на припущеннях про існування тих чи інших фактів (вчинення протиправних дій), також жодних доказів на підтвердження даної інформації вказаної в заяві, суду не надано, хоча на заявника покладено обов`язок доведення правомірності заявлених ним вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На будь-які інші підстави для скасування судового рішення, постановленого за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі не вказується і таких апеляційним судом не встановлено.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що більшість доводів апеляційної скарги є аналогічними тим, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді