Справа №295/1025/25
У Х В А Л А

23.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0003975 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2025 слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2024 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного відпочинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , тобто на вбивство останнього. У вказаний день час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на противоправне заподіяння смерті, усвідомлюючи, що в результаті його дій може настати смерть ОСОБА_8 та бажаючи цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного кафе, наніс один удар невстановленим у ході досудового розслідування предметом колюче-ріжучої дії в область життєво-важливих органів, а саме грудної клітки ліворуч та один удар цим же колото-ріжучим предметом в область черевної порожнини ОСОБА_8 , однак його подальші дії були припинені сторонніми особами, які перебуваючи в цей час у приміщенні вказаного кафе. У результаті неправомірних дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкриті рани грудної клітки, живота, нижньої частини спини в тазу, колото-різані рани грудної клітки зліва проникаючі в грудну порожнину зліва та черевну порожнину, з пошкодженням діафрагми та синусу зліва, з пошкодженнями шлунково-ободової зв`язки; лівобічний пневмоторакс, гемоперитонеум, внутрішньочеревна кровотеча І ступеню.

За змістом клопотання, 20.12.2024 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.12.2024 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. 22.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В межах вказаного кримінального провадження виявлено та вилучено ряд речових доказів, по яких призначено відповідні судові експертизи. У ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у відібранні біологічних зразків - зразку крові та зразку букального епітелію, у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для порівняльного дослідження при проведенні судових експертиз. Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 слідчим було висунуто вимогу щодо наданням ним біологічних зразків для подальшого експертного дослідження, на що підозрюваний категорично відмовився.

Тому слідчий просить надати йому дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків - зразків крові та букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення судових експертиз.

У судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримав з викладених у клопотанні підстав, пояснивши, що наразі призначено кілька судових експертиз, на підтвердження чого надав до суду супровідні листи до ДСУ «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 24.12.2024 та 20.01.2025 про направлення постанов про призначення та доручення проведення судових імунологічних експертиз у даному кримінальному провадженні. Відмова підозрюваного від надання біологічних зразків зафіксована в протоколі його затримання.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами частини першої статті ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу).

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи вимоги п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне клопотання сторони кримінального провадження може бути задоволено у разі, якщо така сторона обґрунтує та доведе суттєве значення біологічних зразків особи для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання як доказів відомостей, що можуть бути отримані за допомогою біологічних зразків, та неможливість іншими способами довести такі обставини.

Отже, метою процесуального інституту відібрання біологічних зразків у особи, яка залучена до сфери кримінального судочинства, є виключно потреби досудового розслідування, тобто доведення за допомогою таких даних істотних (важливих) обставин, що підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження, а також неможливість іншими способами довести такі обставини.

Статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

У правових висновках ЄСПЛ у справах «Яллог проти Німеччини» (рішення від 11.07.2006), «Функе проти Франції» (рішення від 25.02.1993), «Джей.Бі. проти Швейцарії» (рішення від 03.05.2001) зазначалось про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції та в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

Біологічні зразки в особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

На цьому наголошено в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 163/2245/17.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 20.12.2024 слідує, що підзрюваний ОСОБА_5 на вимогу слідчого надати зразки букального епітелію, змивів з рук, зрізів нігтьових пластин категорично відмовився.

Враховуючи процесуальний статус ОСОБА_5 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, та згідно наведеного правового висновку Верховного Суду передбачено можливість відібрання біологічних зразків в особи поза її згодою лише за умови, що метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки, а також оскільки примусове відібрання біологічних зразків потребує втручання у приватне життя особи і охороняється ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим без достатніх на те підстав, при цьому в матеріалах клопотання відсутня відповідна постанова про призначення експертизи в кримінальному провадженні № 0003975 від 20.12.2024, для проведення якої в сторони кримінального провадження виникла необхідність отримати зразки біологічні зразки підозрюваного, й слідчим не доведено неможливість іншими способами довести істотні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, тому вимоги клопотання не відповідають вимогам закону, є необґрунтованим, в зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 63 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, ст. ст. 18, 160 - 166, 241, 245, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0003975 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1