Справа № 445/2891/24
Провадження № 1-кс/445/134/25
УХВАЛА

03 лютого 2025 року слідчий суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочів Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, солдата, стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просить слідчого суддю змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказує, що ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 12.12.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2025. Вказаує, що станом на сьогоднішній день запобіжний захід вичерпав своє значення, та повинен бути змінений на особисте зобов`язання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження № 0000634 на етапі завершення, всі слідчі та процесуальні дії вже проведені.

Також, в підтвердження доводів клопотання вказав, що ОСОБА_5 вже був мобілізований, має бойовий досвід, та після зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 безпосередньо буде переданий представникам військової частини НОМЕР_2 із подальшим доставленням його у розташування частини.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задоволити клопотання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи клопотання та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо зміни запобіжного заходу, оскільки ризики, котрі були підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу на даний час не відпали

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області 12.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у видівзяття підварту тапродовження строківтримання підвартою настадіях дізнанняі досудовогослідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції Українипередбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

У рішенні Європейський судз правлюдини по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні Європейський судз правлюдини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім цього, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею на теперішній час не встановлено.

На підставі наведеного, оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає правових підстав для зміни запобіжного з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 331, 616 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, відносно ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1