Справа № 203/616/25
Провадження № 1-кс/0203/755/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 03 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000019 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Малокатеринівка Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, який одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останнього разу 06 вересня 2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, 09 листопада 2023 року звільнений по відбуттю строку,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2025 року під наглядом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра за проведенням цього досудового розслідування СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому злочині проти власності за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 06 лютого 2025 року о 16:00 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 , не маючи постійного місця роботи, раніше судимий за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяці позбавлення волі та 09 листопада 2023 року звільнений по відбуттю строку, однак, не зробивши для себе належних висновків, повторно вчинив новий корисливий злочин, а тому під загрозою тяжкості покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, підозрюваний як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства може незаконно впливати на потерпілих та свідків у зазначеному кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань в суді. Окрім цього, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що останній офіційно не працевлаштований, інших законних джерел отримання доходу не має, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має незняту та непогашену судимість, повторно вчинив злочин проти власності, а тому у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, може продовжувати вчиняти протиправні дії, пов`язані з вчиненням інших кримінальних правопорушень, в тому числі з корисливою метою.

В судовому засіданні прокурор підтримали клопотання з наведених у ньому підстав, наполягаючи на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно не обґрунтована, а ризики не доведені. Так, матеріали клопотання не містять судової експертизи про вартість викраденого майна за фактом, інкримінованим ОСОБА_4 , та, відповідно, вартість такого майна для кваліфікації діяння за ч.4 ст. 185 КК України взагалі не встановлена, що свідчить про явну необґрунтованість підозри у кримінальному правопорушенні такої тяжкості. Крім того, ризики, на які посилається слідчий є припущеннями, зокрема, недоведений ризик переховування, з огляду на те, що обшук завершено о 13:30 год., згідно протоколу затримання ОСОБА_4 затриманий 04 лютого 2025 року о 17:05 год., тобто з 13-30 год. до 17-05 год. ОСОБА_4 за твердженням органу досудового розслідування не був затриманим, тобто самостійно прибув до слідчого о 17-05 год. для складання протоколу, що свідчить про відсутність ризику переховування. Крім того, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має трьох малолітніх дітей на утриманні і зараз з дружиною очікують народження ще однієї дитини, що свідчить про відсутність мотивації для переховування. Також, підозрюваний не знає жодного свідка, тому не зможе на них впливати. Зважаючи на викладене, а також вказуючи на відсутність жодних мотивів у клопотанні щодо розміру застави, який заявлений у явно непомірно великій сумі, оскільки навіть наймінімальніший розмір зу 20 п.м.д.х. для підозрюваного є значним, захисник наполягав на відмові у клопотанні або застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту за місцем постійного мешкання по АДРЕСА_2 .

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, за який санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

05 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, він, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні корисливі злочини проти власності, за наступних обставин. Так, не пізніше 07:40 год. 10 січня 2025 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи поблизу будинку № 9-А по вул. Херсонська у м. Дніпро, побачили транспортний засіб марки «Fiat Qubo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , котрий був припаркований за вказаною вище адресою та перебуває у власності потерпілого ОСОБА_11 , в салоні якого були налобний ліхтар моделі «Fenix HM 70 R» та горні лижі моделі «HEAD», а у багажному відділені акумуляторний дриль-шурупокрут з ударом СХТ, 2 Ar. В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, визначивши вказані вище ліхтар, лижі та дриль-шурупокрут предметом свого злочинного посягання. Перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, із використанням невстановленого в ході досудового розслідування знаряддя, розбили скло заднього лівого бокового вікна, після чого проникли до салону транспортного засобу марки «Fiat Qubo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , звідки викрали налобний ліхтар моделі «Fenix HM 70 R» та горні лижі моделі «HEAD», після чого проникли до багажного відділення вказаного автомобіля, звідки викрали акумуляторний дриль-шурупокрут з ударом СХТ, 2 Ar, та утримуючи при собі вказане викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 5832,00 гривень. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище, в умовах воєнного стану фактичними даними протоколу прийняття заяв у ОСОБА_11 , про вчинене кримінальне правопорушення, протоколу огляду місця події від 10 січня 2025 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколів допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання від 23 січня 2025 року, що сукупно з протоколом обшуку від 04 лютого 2025 року за даними якого за місцем м ешкання ОСОБА_4 виявлений ряд речей, в тому числі і викрадені у ОСОБА_11 , протоколом огляду компакт-дику з відеозаписами від 23 січня 2025 року з камер спостережень ломбарду, договорами про надання фінансових кредитів під заставу у ломбарді, висновком експерта судової трасологічної експертизи від 06 лютого 2025 року (слідів рук, виявлених під час проведення огляду місця події) з інформацією Дніпропетровського НДКЦЕ про перевірку слідів рук за обліком від 06 лютого 2025 року про ідентифікацію останніх як належних ОСОБА_4 , викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_4 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного, дійсно може заохочувати сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї непричетності до події злочину на цій стадії провадження, дійсно, може істотно зменшувати ризик втечі, але з іншого боку ще більше спокушає до незаконного впливу на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, істотно підвищуючи ризики таких дій з метою штучного створення доказів на свій захист, що свідчить про доведеність ризиків за п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п.п.1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованому злочині підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Одночасно, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами способу вчинення інкримінованого злочину, а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, а також дружини і трьох малолітніх дітей не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, що загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 8 років, а тому слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього слідчий суддя вважає, що доведений й ризик за ч. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, останнього разу вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, зі звільненням лише 09 листопада 2023 року по відбуттю строку, на роботу не влаштувався (за для утримання трьох малолітніх дітей), законних джерел доходів не здобув, та не зважаючи на нетривалий період з часу перебування на волі знову підозрюється у вчиненні злочину проти власності, а тому прокурором в судовому засіданні безсумнівно доведений ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання за протоколом від 04 лютого 2025 року, тобто з 17 год. 05 хв. 04 лютого 2025 року до 17 год. 05 хв. 04 квітня 2025 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає з 01 січня 2025 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Визначаючи згідно з ст. ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути нею забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи в тяжкому злочині проти власності, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку така застава, що за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою, і, не перевищуватиме передбачений законом граничний розмір, а тому слідчий суддя вважає достатнім обмежитись заставою у 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 151 400 грн., що буде помірним та адекватним до розміру заподіяної шкоди та забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного, з огляду на що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 03 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000019 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 04 квітня 2025 року, з утриманням в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

ОСОБА_4 , може бути звільнений під заставу 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, тобто 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 04 квітня 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Визначити строк дії ухвали до 17 год. 05 хв. 04 квітня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 12 лютого 2025 року о 17:25 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1