У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також порушенням вимог КПК України, тому підлягає скасуванню.

На думку апелянта, слідчий суддя постановив рішення на підставі нез`ясованих обставин, не виконав вимоги ст. 306 КПК України та мотивував своє рішення керуючись видуманими, не передбаченими КПК України підставами, зокрема листом і повідомленням Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей, після отримання заяви про вчинення патрульними поліцейськими кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що 16.08.2024 р. заявник, вдруге звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення патрульними поліцейськими кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, але, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості з цієї заяви не внесені до ЄРДР, витяг з ЄРДР не наданий, пам`ятка про права потерпілого не вручена, що було підставою для звернення до суду зі скаргою.

Відмовляючи у задоволенні скарги заявника ОСОБА_7 , слідчий суддя, врахувавши вимоги ст. 214 КПК України, дійшов висновку, що зміст заяви не містить викладу обставин або будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення злочинних дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, виходячи зі складу зазначеного злочину, і, фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями, щодо складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення від 01.02.2024 р. про порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху і вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Слідчий суддя зазначила, що посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, отримавши заяву ОСОБА_5 , дотримались вимог закону, зареєстрували заяву, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги заявника, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, у скарзі, на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, заявник ОСОБА_5 зазначав, що посадові особи вказаного управління не виконали вимоги чинного законодавства, а саме не внесли до ЄРДР відомості про вчинення поліцейськими кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366 КК України, відповідно до його заяви від 15.06.2024 р.

У заяві заявник ОСОБА_5 зазначав про можливі неправомірні дії патрульних поліцейських, які неправомірно, всупереч інтересам служби, склали і видали завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559537, в якому вказав про вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення ним Правил дорожнього руху внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. В результаті складання вказаного протоколу, його ( ОСОБА_5 ) судом визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а отже посадові особи патрульної поліції вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 366 КК України.

Посадовими особами Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, вказане звернення зареєстровано та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Слідчий суддя погодився з таким рішенням слідчого, оскільки посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, зареєстрували заяву, перевірили її, встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, з таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки наведені у заяві ОСОБА_5 обставини зводяться до незгоди зі змістом складеного працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, який може бути оскаржений у передбачений законом спосіб. Стосовно того, що ОСОБА_5 визнаний судом винуватим у вчиненні певного адміністративного правопорушення, то це рішення може бути оскаржено в поряду апеляційного провадження.

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Разом з тим, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні його скарги, апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2024 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3