Провадження № 1-кп/643/849/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 01.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, із середньою освітою, яка не одружена, офіційно не працевлаштована, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

31.07.2024 приблизно о 15:00 год. неповнолітня ОСОБА_3 (обвинувачена) перебувала на території дитячого майданчику за адресою: пр-т Тракторобудівників, буд. 128-В в м. Харкові, де у неї на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт з раніше знайомою їй неповнолітньою ОСОБА_4 (потерпіла). В ході конфлікту ОСОБА_3 , знаходячись за спиною ОСОБА_4 , діючи за раптово виниклим протиправним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, нанесла один удар правою ногою в область лівої ноги вище колінного суглоба потерпілої. Остання розвернулась та у відповідь також нанесла один удар правою ногою в область ніг ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, обома руками штовхнула ОСОБА_4 в її протягнуті перед собою руки, внаслідок чого остання впала на землю, вдарившись при цьому спиною. Після цього ОСОБА_4 піднялась, а ОСОБА_3 з силою знову штовхнула останню обома руками в область плечей, від чого потерпіла впала на землю та знаходилась в положенні лежачи на правому боці. Тоді ОСОБА_3 нанесла один удар правою ногою в область спини потерпілої.

Противоправні дії ОСОБА_3 були припинені сторонніми особами.

Внаслідок умисно нанесених ОСОБА_3 ударів потерпілій ОСОБА_4 були спричинені, згідно висновку судово-медичного експерта, синці на лівій руці, які могли виникнути від дії тупих твердих предметів, садна на тулубі, яке могло виникнути від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя ковзання. Вищевказані тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК).

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченої щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Оскільки вказана заява підписана також законним представником обвинуваченої та її захисником, у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченої.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченої та участь у кримінальному провадженні її захисника та законного представника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченої від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Потерпіла та її законний представник також надали заяву, згідно з якою згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодні на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ураховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для розгляду обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачена є неповнолітньою особою, не одружена, на утриманні будь-яких осіб не має, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК визнає її щире каяття (п. 1), а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім (п. 3).

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд не встановив обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно ст. 67 КК.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч. 1 ст. 103 КК передбачено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернено стягнення. З урахуванням цього суди повинні досліджувати докази щодо наявності у неповнолітнього достатнього для сплати штрафу доходу, коштів або майна та наводити у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення (п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх»).

Згідно з ч. 1 ст. 100 КК громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Згідно з матеріалами кримінального провадження, обвинувачена офіційно не працевлаштована. Матеріали справи не містять даних щодо наявності у обвинуваченої самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернено стягнення. Ураховуючи наведене та вказані вище роз`яснення Пленуму ВСУ, у суду відсутні підстави для призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу та виправних робіт.

При призначенні обвинуваченій покарання суд у відповідності до вимог ст. 65, 103 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини вчиненого нею кримінального проступку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винної, умови її життя та виховання, і вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських годин на строк 30 годин.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченої під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та дистозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Речові докази, а саме CD диск з трьома відеозаписами з додатку «Telegram» та CD диск з відеозаписом подій, які мали місце 31.07.2024 за адресою: м. Харків пр-т Тракторобудівників, буд. 128-В, які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1