Справа № 199/7612/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(мотивувальна частина)

12 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

представник органу пробації ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання (заяву) захисника ОСОБА_5 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після закінчення іспитового строку,

В С Т А Н О В И В:

Вимоги, викладені в клопотанні (заяві) й узагальнені доводи особи, яка її подала.

03.03.2025 року захисник ОСОБА_5 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із клопотанням (заявою) про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після закінчення іспитового строку.

В обґрунтування клопотання (заяви) захисник ОСОБА_5 посилається на те, що (дослівно та мовою оригінала) «вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2021 року по справі 199/7612/21 ОСОБА_6 було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Станом на сьогодні ОСОБА_6 відбув призначене йому покарання.

Відповідно до ст. 76 КК України суд покладає обов`язки на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо навіть уявити, що в період з 07.10.2021 року по 07.10.2024 року ОСОБА_6 вчинив новий злочин який на сьогодні не встановлений та/або не доведений то суд у випадку встановлення скоєння злочину зможе застосувати ст. 71 КК України, а саме: Якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 17 КПК України Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ст. 539 КПК України Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Кореспондуючи вищевикладене прошу Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років у зв`язку із закінченням іспитового строку».

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні учасники судового провадження висловили наступні думки.

Захисник ОСОБА_5 підтримав своє клопотання (заяву) про звільнення від покарання ОСОБА_6 після закінчення іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_6 , який був належним чином повідомлений про час, місце розгляду клопотання (заяви) захисника, не прибув у судове засідання.

Захисник ОСОБА_5 висловив думку про можливість розгляду клопотання (заяви) без участі засудженого, оскільки останній працює, та він як захисник погодив з засудженим певну правову позицію, проти чого прокурор, представник органу пробації не заперечували,

Прокурор висловила думку, що клопотання (заява) не підлягає задоволенню. оскільки ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинив новий злочин, наразі кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді.

Представник органу пробації висловила думку, що клопотання (заява) не підлягає задоволенню, так як у органу пробації були відсутні підстави для звернення до суду з поданням про звільнення ОСОБА_6 від покарання, оскільки той деякий час перебував у розшуку, наразі на розгляді в суді знаходиться кримінальне провадження відносно нього.

Мотиви суду та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 9 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Частиною 1 ст. 78 Кримінального кодексу України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Зі змісту ст.75 КК України слідує, що звільнення від відбування покарання за даною нормою закону, полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є виправлення та перевиховання засудженої особи без ізоляції її від суспільства.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок про те, що звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку, можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 Кримінального кодексу України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винуватим та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року (справа 199/7612/21) ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна та без застосування спеціальної конфіскації.

На підставі ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України визначено для ОСОБА_6 іспитовий строк 3 (три) роки та обвинуваченого звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 09 листопада 2021 року.

Іспитовий строк за даним вироком почався 07 жовтня 2021 року, закінчився - 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до повідомлення № 3793/2025 від 05.03.2025 судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000092 від 27.06.2024 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. Вищевказане кримінальне провадження перебуває на судовому розгляді, стадія допит свідків. Відповідно до обвинувального акту, наявного в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , було вчинено приблизно 0 05:30 годині 04.06.2024 року.

Таким чином, державою, ОСОБА_6 висунуто певні претензії щодо його кримінальної поведінки, а тому враховуючи, що рішення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України не прийнято, суд вважає передчасним можливість його звільнення від відбування покарання з випробування у зв`язку із закінченням іспитового строку за вирокомАмур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року, оскільки у разі визнання його винуватим, оскаржуване рішення унеможливить застосування вимог ст. 71 КК України, тобто в даному випадку буде порушено механізм застосування кримінального закону при вирішенні питання про остаточне призначення покарання.

Більш того, як на тому наголошено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду.

Сам факт підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону.

В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Однак в даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст. 62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України презумпцію невинуватості, оскільки суд лише констатує факт наявності кримінального провадження № 0000092 від 27.06.2024 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення під час відбування ним іспитового строку.

Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в період призначеного йому іспитового строку, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження таким як законність та рівність перед законом і судом.

Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, а в той же час у даний період на засудженого не покладені обов`язки, визначені ст. 76 КК України, а отже права ОСОБА_6 у контексті ст. 78 КК України не порушуються.

Тобто, суд дійшов висновку, що вказане жодним чином не порушує презумпцію невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

З аналізу вказаної норми слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.

Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури перевірки, чи виконала засуджена особа відповідне випробовування жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Не порушує такої презумпції і рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення вчиненого в період іспитового строку (а, отже, доказів передчасності однозначного висновку що особа дотрималась визначеного їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, гарантованих презумпцією невинуватості та стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування, аніж ті обставини та той етап, на якому гарантується презумпція невинуватості.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення, прийняття рішення про звільнення його від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку є неможливим, бо таке рішення буде передчасними без вирішення відповідним судом питання про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованих йому злочинів в період іспитового строку.

Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2021 року, після закінченняя іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого захисником клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання (заяви) захисника ОСОБА_5 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного на підставі вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2021 року, після закінчення іспитового строку.

За наслідками розгляду клопотання «подання» ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення в Дніпровський апеляційний суд через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили після закінчення семиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі її подання ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

13.03.2025