Провадження № 1-кп/761/409/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420 180 000 000 024 32 від 03.10.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мньов Чернігівської обл., громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Потсдам (Федеративна Республіка Німеччина), громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.1 ст.28, ст.340 КК України ((в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011) -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у перевищенні влади та службових повноважень, що супроводжувалось такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011).

Так, в обвинувальному акті зазначено, що відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 №622 о/с, ОСОБА_7 призначений на посаду міліціонера - снайпера штурмового взводу №1 роти спеціального призначення полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП «Беркут»). Наказом ГУМВС України в м. Києві від 19.02.2009 №62 о/с ОСОБА_7 присвоєно спеціальне звання - старший прапорщик міліції.

Згідно пункту 4 «Працівники» розділу ІV Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик основних посад працівників МВС України, затвердженого наказом МВС України від 24.03.2006 за №301, міліціонер виконує роботу, пов`язану з охороною громадського порядку та забезпеченням громадської безпеки, профiлактикою правопорушень, охороною майна всiх форм власностi тощо. При виконаннi службових обов`язкiв дотримується законностi, захищає права i свободи громадян незалежно вiд їх соцiального статусу, расової та нацiональної належностi, громадянства, релiгiйних переконань, статi, полiтичних та iнших переконань. У межах своїх можливостей вживає заходiв щодо негайного надання медичної та iншої допомоги особам, якi постраждали вiд правопорушень та нещасних випадкiв, взятим пiд варту, неповнолiтнiм, якi залишилися без опiки, тощо. Зберiгає табельну вогнепальну зброю та спецiальнi засоби, досконало володiє ними та застосовує їх згiдно iз чинним законодавством. Має право застосовувати до правопорушникiв заходи фiзичного впливу, спецiальнi засоби та зброю у випадках i порядку, передбачених чинним законодавством України. Повинен знати основи Конституцiї України; закони, постанови, розпорядження, укази, накази, статути, що регламентують органiзацiю дiяльностi стройових пiдроздiлiв МВС України; основи правознавства; правовi пiдстави та тактичнi прийоми застосування фiзичного впливу та спецiальних засобiв пiд час затримання громадян i застосування до них заходiв примусу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Статтею 20 Закону передбачено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.

Відповідно до Положення про підрозділ міліції особливого призначення «Беркут», затвердженого наказом МВС України 18.05.2004 №529, цей підрозділ є високомобільним спеціальним підрозділом, створеним для забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій із затримання озброєних злочинців, ліквідації аварій, стихійних лих, а також здійснення фізичної охорони службових осіб.

Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, а також вказаним вище Положенням. Свою діяльність здійснює в межах повноважень, відповідно до принципів законності, гуманізму, гласності, поваги прав людини.

Підрозділ є самостійним структурним підрозділом міліції громадської безпеки головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальникам ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а організаційно-методичне забезпечення його роботи здійснюється тільки їх заступниками - начальниками міліції громадської безпеки.

З метою виконання покладених на них завдань та при проведенні спеціальних операцій працівники підрозділу мають право застосовувати вогнепальну зброю, у тому числі снайперську, спеціальні засоби та заходи фізичного впливу, у випадках, які передбачені статтями 12 - 15 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.1991 №49 «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР».

Підрозділ очолює командир, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Міністра внутрішніх справ України.

Виконання службових обов`язків особовий склад підрозділу здійснює в спеціальному обмундируванні, екіпірованому знаками розрізнення та символікою «Беркут», яка є єдиною для всіх регіонів України.

На підрозділ зокрема, покладається:

- охорона прав і законних інтересів громадян від злочинних посягань та інших антигромадських дій;

- забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних та спеціальних заходів;

- здійснення заходів щодо попередження, припинення та локалізації групових порушень громадського порядку, масових безпорядків, пов`язаних з цим інших протиправних дій, виявлення та затримання причетних до них осіб.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді міліціонера - снайпера штурмового взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», був працівником високомобільного спеціального підрозділу міліції, представником державного органу виконавчої влади, а отже, службовою особою та, згідно вимог ст. ст. 3, 5, 20 Закону, ст. 19 Конституції України, повинен був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Статтею 13 Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків.

Згідно ст. 14 Закону, працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку.

Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції.

Забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними групового нападу, що загрожує життю і здоров`ю людей, працівників міліції, або збройного нападу чи збройного опору.

У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує надання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк.

Разом із тим, ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що перебуваючи на посаді міліціонера - снайпера штурмового взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення злочину.

Так, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою начальником ГУМВС України в місті Києві, заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, начальником управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, командиром ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира полку - начальником штабу ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №1 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром оперативної роти №3 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, за пособництва голови Київської міської державної адміністрації (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), які організували та забезпечили незаконне перешкоджання проведенню зборів громадян, невстановленими співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно, з перевищенням службових повноважень, із застосуванням насильства, погроз його застосування, застосуванням спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також шляхом застосування до присутніх осіб болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 132 громадянам, та у результаті чого близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від ОСОБА_8 , пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Окрім того, у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві співробітниками ПМОП «Беркут», із застосуванням заходів фізичного впливу, затримано 35 учасників мирної акції протесту, 34 з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, 1 - до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із міліціонером - підривником взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_5 біля Монументу Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування відносно нього, невстановленими співробітниками МОП «Беркут» фізичної сили та спеціальних засобів, перебуває у лежачому положенні, обличчям до низу, у підніжжя Монументу Незалежності, головою в напрямку вулиці Інститутської, та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняє та не маючи відомостей щодо вчинення ним будь-яких правопорушень, за відсутності обставин які б свідчили про протидію законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого попід руки з двох сторін, підвівши його на ноги, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

У подальшому, близько 05 год. 45 хв. 30.11.2013 ОСОБА_9 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту був доставлений в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), тобто в умисних діях, що виразилися у перевищенні влади та службових повноважень, що супроводжувалось такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови.

Також ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, перебуваючи на посаді міліціонера - снайпера штурмового взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, вчинив дії, які виразилися у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із міліціонером - підривником взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_5 біля Монументу Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування відносно нього, невстановленими співробітниками МОП «Беркут» фізичної сили та спеціальних засобів, перебуває у лежачому положенні, обличчям до низу, у підніжжя Монументу Незалежності, головою в напрямку вулиці Інститутської, та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняє та не маючи відомостей щодо вчинення ним будь-яких правопорушень, за відсутності обставин які б свідчили про протидію законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого попід руки з двох сторін, підвівши його на ноги, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

Незаконними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , вчиненими групою осіб, унеможливлено подальшу участь ОСОБА_9 у мирному зібранні на Майдані Незалежності та порушено його конституційне право збиратися мирно, без зброї і проводити збори та мітинги.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28, статтею 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), тобто в умисних діях, що виразилися в незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови.

Також, згідно п. 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 04.10.2013 №950 (далі - Інструкція), при вчиненні адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (далі - ОВС) складають протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 3.15. Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи).

Згідно п. 3.17 Інструкції, протокол та матеріали про адміністративне правопорушення протягом доби надаються посадовій особі, уповноваженій розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Додатком 1 до п. 3.17 Інструкції з оформлення документів в системі МВС України, затвердженої Наказом МВС України від 27.07.2012 №650, передбачено, що рапорт - це письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа.

Рапорт працівника ОВС про затримання громадянина за вчинення адміністративного правопорушення є офіційним документом, тобто документом, що містить зафіксовану на паперовому носії інформацію, яка підтверджує певні події, що спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, і яка може бути використана як доказ у правозастосовній діяльності.

Разом із тим, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді міліціонера - снайпера штурмового взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи.

Так, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою начальником ГУМВС України в місті Києві, заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, начальником управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, командиром ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира полку - начальником штабу ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №1 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром оперативної роти №3 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, за пособництва голови Київської міської державної адміністрації (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), які організували та забезпечили незаконне перешкоджання проведенню зборів громадян, невстановленими співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно, з перевищенням службових повноважень, із застосуванням насильства, погроз його застосування, застосуванням спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також шляхом застосування до присутніх осіб болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 132 громадянам, та у результаті чого близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від ОСОБА_8 , пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Окрім того, у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві співробітниками ПМОП «Беркут», із застосуванням заходів фізичного впливу, затримано 35 учасників мирної акції протесту, 34 з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, 1 - до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із міліціонером - підривником взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_5 біля Монументу Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування відносно нього, невстановленими співробітниками МОП «Беркут» фізичної сили та спеціальних засобів, перебуває у лежачому положенні, обличчям до низу, у підніжжя Монументу Незалежності, головою в напрямку вулиці Інститутської, та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняє та не маючи відомостей щодо вчинення ним будь-яких правопорушень, за відсутності обставин які б свідчили про протидію законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого попід руки з двох сторін, підвівши його на ноги, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

У подальшому, близько 05 год. 45 хв. 30.11.2013 ОСОБА_9 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту був доставлений в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, 30.11.2013, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за усною вказівкою одного із невстановлених керівників ПМОП «Беркут», ОСОБА_7 прибув в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, де з метою узаконення своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_9 , а також для штучного створення доказів ніби-то вчинення останнім 30.11.2013 адміністративних правопорушень, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи - два рапорти від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме про ніби-то вчинення ОСОБА_9 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві протиправних дій відносно працівників Київської міської державної адміністрації та невиконання ним законних вимог працівників міліції.

Після чого, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою - старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_10 , у період з 06 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. 30.11.2013, у приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, на підставі, серед іншого, й згаданих рапортів ОСОБА_7 , відносно ОСОБА_9 складено протокол серії КИ №0155994 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП, протокол серії КИ №0155994 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, протокол серії КИ №0155995 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Надалі, вказані протоколи разом із іншими матеріалами надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, за наслідками розгляду справи №761/32173/13-П про адміністративне правопорушення, постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_11 від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155994 від 3011.2013 про адміністративне правопорушення за ст.. 173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для до оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Надалі, міліціонер - снайпер штурмового взводу №1 роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_7 з метою узаконення своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_9 , а також для штучного створення доказів ніби-то вчинення останнім 30.11.2013 протиправних дій, передбачених ст. 173 КУпАП, на прохання невстановлених працівників органів внутрішніх справ, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ - додатковий рапорт від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_9 за вчинення дрібного хуліганства, до якого вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме, про ніби-то вчинення ОСОБА_9 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві хуліганських дій відносно працівників КМДА під час проведення робіт з монтажу новорічної ялинки.

Після чого, дільничним інспектором міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_12 , у невстановлений час та у невстановленому місці, на підставі, серед іншого, й додаткового рапорту ОСОБА_7 від 04.12.2013, відносно ОСОБА_9 складено протокол серії КИ №156087 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.

У подальшому, вказаний протокол разом із іншими матеріалами (у тому числі, протоколом серії КИ №0155994 від 30.11.2013 про адміністративне затримання ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП, протоколом серії КИ №0155994 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, вищезгаданими рапортами ОСОБА_7 про затримання ОСОБА_9 за ніби-то вчинення ним дрібного хуліганства тощо) надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За наслідками розгляду справи №761/33267/2013-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й додаткового рапорту ОСОБА_7 від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_11 від 13.12.2013, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 26.02.2014, за результатами розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 ОСОБА_13 , згадану постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_11 від 13.12.2013 скасовано, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так, за наслідками розгляду справи №761/32204/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_7 від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за ст. 185 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155995 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для дооформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

У подальшому, цей протокол разом із клопотанням в.о. прокурора Шевченківського району міста Києва від 06.03.2014 про звільнення ОСОБА_9 від адміністративної відповідальності та з іншими матеріалами (у тому числі, й рапортом ОСОБА_7 від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за ніби-то невиконання ним законних вимог працівників міліції) повторно надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За результатами розгляду справи №761/6854/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_7 від 30.11.2013), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 18.04.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За таких обставин, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), тобто у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заявили клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінованими кримінальними правопорушеннями.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, щодо нього здійснюється розгляд обвинувального акту за ч.2 ст.296 КК України у районному суді Чернігівської області, а відтак, при вирішення цього питання поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_15 заперечували проти задоволення вказаного клопотання, а у випадку, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість вказаного клопотання, просила встановити вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень. Наголошували на умисному затягуванні розгляду вказаного кримінального провадження, що стало наслідком закінчення строків давності.

Представник цивільного відповідача просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, вказане кримінальне провадження надійшло до суду 31.10.2018 року, у зв`язку зі зміною головуючого судді, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу вказане провадження 21.04.2021 року розподілене на суддю ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.319 КПК здійснення судового розгляду кримінального провадження розпочате спочатку, тобто більш ніж через 7 років з моменту події кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що з 2021 року та до цього часу, вказане кримінальне провадження, з урахуванням його складності, розглядалось в умовах карантину на території України (COVID-19) у період 2021-2022 року, а також в умовах воєнного стану, надмірної завантаженості Шевченківського районного суду м. Києва, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для ефективного розгляду кримінального провадження у розумні строки, призначаючи судові засідання з невеликим терміном перерви, що не властиво для інших кримінальних проваджень, а відтак твердження потерпілих щодо зволікань з боку суду є необґрунтованими та надуманими. Слід звернути увагу, що розгляд кримінального провадження відкладався у тому числі й для забезпечення явки потерпілого та його представників.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у - у разі вчинення нетяжкого злочину, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України ч.1 ст.366 КК України ( в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011) за своєю тяжкістю відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), за своєю тяжкістю відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), за своєю тяжкістю відноситься до тяжких злочинів.

У відповідності до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які було скоєно 30.11.2013 року.

Строк давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся та не переривався, оскільки обвинувачений не ухилявся від органу досудового розслідування та суду.

У відповідності до вимоги від 23.12.2024 встановлено, що ОСОБА_7 оголошено підозру 04.12.2020 за ч.2 ст.296 КК України. Обвинувальний акт щодо нього направлено до суду. Обвинувального вироку за пред`явленим обвинуваченням відносно ОСОБА_7 на дату постановлення вказаної ухвали не винесено.

У п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві. Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК).

Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.А відтак відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 є такою особою, що вчинив кримінальне правопорушення, а тому суд не застосовує наслідки, визначені ч.3 ст.49 КК України.

При цьому, при вирішенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, питання визнання винуватості або невинуватості такої особи не вирішується.

Таким чином, оскільки з часу вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а саме з 30.11.2013 року - минуло понад десять років, в судовому засіданні не було встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а відтак суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, ОСОБА_7 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника -адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.1 ст.28, ст.340 КК України ((в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.1 ст.366 КК України України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011) на підставі п.3,4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № за № 420 180 000 000 024 32 від 03.10.2018 року щодо ОСОБА_7 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 5602,80 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали проголошено 20.01.2025 о 15 год.

Суддя: ОСОБА_1