В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 542/2151/24

Кримінальне провадження № 1-кп/542/183/24

05 грудня 2024 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2024 за № 0000217 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жирківка Машівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зі слів працюючого на підприємстві «Нектар Бруз» - оператором дрово-кольного станка, раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01 вересня 2024 року у другій половині дня (більш точного часу слідством не встановлено) у ОСОБА_4 виник прямий корисливий злочинний умисел на крадіжку чужого майна з території домогосподарства, що належить ОСОБА_6 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . З цією метою ОСОБА_4 01 вересня 2024 року близько 17:00 год прибув до вищевказаного домогосподарства.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на крадіжку, з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що на всій території України діє воєнний стан, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконався у відсутності власниці та осіб, які б могли його викрити, відчинив незамкнені на запірний замок вхідні двері на територію домоволодіння та пройшовши двором, за допомогою фізичної сили, потягнувши на себе за ручку вхідні двері, проник до прибудови, що з`єднується з коридором будинку. Після чого, здійснив крадіжку з тумбочки, що знаходилась з правої сторони від входу у житловий будинок, грошових коштів у сумі 2000,00 грн двома купюрами номіналом по 1000,00 грн кожна. Потім шляхом відкриття за допомогою ключів, які знайшов у будинку, навісного замка на воротах гаражного приміщення, проник у середину будівлі, звідки здійснив крадіжку бензокоси помаранчевого кольору марки «Світязь» моделі БT-430PLUS вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 06.09.2024 - 2214 грн 40 коп, та металевих садових ножиць чорно-зеленого кольору марки «Gartner», (гілкоріз телескопічний 630-910 мм.) з НОМЕР_1 , вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 06.09.2024 - 455 грн 74 коп.

Після вчиненої крадіжки ОСОБА_4 покинув місце події, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4670 грн 14 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21 листопада 2024 року між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що між прокурором та підозрюваним досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженої в угоді міри покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити узгоджену угодою міру покарання. Вказала, що претензій до обвинуваченого не має, шкода їй відшкодована.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав беззастережно, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням до житла та до іншого приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує, що на час заволодіння майном потерпілої обвинувачений вважав, що за його діями ніхто не спостерігає. Зазначені обставини сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд вважає, що заволодіння майном потерпілої відбулось саме таємно, тобто шляхом вчинення крадіжки.

Оскільки кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено під час дії воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 та який в подальшому неодноразово було продовжено, кваліфікація дій за ознакою вчинення крадіжки в умовах воєнного стану є правильною.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, відсутність режиму вільного доступу до приміщень, з яких вчинено крадіжку та, відповідно, незаконність входження (потрапляння) обвинуваченого до вказаних в обвинувальному акті приміщень, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за фактом проникнення 01.09.2024 до житла та до іншого приміщення, є правильною.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується задовільно, визнав вину та розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Відповідно до довідки з КНП «Новосанжарська центральна лікарня Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області» № 1099/31-03 від 09.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під наглядом у лікаря-психіатра з 2013 року.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №650 від 12.11.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак іншої хворобливого стану психіки і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості і за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Потерпіла надала згоду прокурору на укладення угоди, про що свідчить її письмова заява.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Зі змісту угоди вбачається, що узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, правила призначення покарання, що визначені ст. 75 КК України. Сторонами угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Для виправлення підозрюваного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання, сторони вважали можливим виправлення підозрюваного без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, і у зв`язку з чим просили суд застосувати вказані норми та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Встановлено, що документально підтверджені прокурором процесуальні витрати у справі становлять 2271,84 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Встановлено також, що відповідно до ухвали слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.09.2024 накладено арешт на речові докази у справі.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України накладений арешт підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлений.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2024 за № 0000217,укладену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.09.2024 та повернути власниці ОСОБА_6 бензокосу помаранчевого кольору марки «Світязь» моделі БТ- 430PLUS, металеві садові ножиці чорно-зеленого кольору марки «Gartner», з артикулом 80001017.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 2271,84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одна грн вісімдесят чотири коп).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілій.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1