Справа №:755/4000/22
Провадження №: 1-кп/755/309/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000759 від 23.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 від 23.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

В судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, виходячи з тяжкості злочину у вчиненні яких вони обвинувачуються та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні їм запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби або ж зменшити альтернативний запобіжний захід у виді застави. Мотивуючи своє клопотання адвокат посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення не причетний, ризики наведені прокурором передбачені ст.177 КПК України на сьогоднішній день є недоведеними та не обґрунтовані, поряд з цим, зазначив, що обвинувачений проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання у м.Києві, наміру ухилятись від суду не має, а тому просив суд задовольнити його клопотання та змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби або зменшити розмір застави.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки застосований запобіжний захід до його підзахисного ОСОБА_8 у виді тримання під вартою є надмірно суворим, разом з тим, наведені прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України, є необґрунтованими, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 . Разом з тим, зазначив, що ОСОБА_8 має місце реєстрації та проживання в м.Києві, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, всі докази майже дослідженні, а тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав думку адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали думку захисників.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, як вбачається з положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Разом з тим, при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та заявлених сторонами клопотань судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотань учасників судового провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити злочинну діяльність.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, згідно положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, та наявні матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри, зокрема доказів, які об`єктивно пов`язують обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.5 ст.185 КК України.

Як вбачається з даних обвинувального акту, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачуються, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання лише у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину, суворість, передбаченого законом покарання, особу кожного з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які офіційно не працювали, не мають стабільного джерела доходів, соціальних зв`язків, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 неодноразово судимий, суд приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на представника потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , строком на 60 днів, тобто по 14 грудня 2023 року (включно).

Визначену в ухвалі Дніпровського районного суду м.Києва від 27.05.2022 року заставу обвинуваченому ОСОБА_8 у розмірі 198 480 грн та покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки у випадку внесення визначеної судом застави, залишити без змін.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Визначену в ухвалі Дніпровського районного суду м.Києва від 27.05.2022 року заставу обвинуваченому ОСОБА_9 у розмірі 198 480 грн та покладені на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки у випадку внесення визначеної судом застави, залишити без змін.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили, про те, що ризики та обставини, які враховувались при обранні та продовженні ОСОБА_9 в ході досудового розслідування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, на даний час відпали або ж істотно знились.

З наведених підстав, клопотання адвоката ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби не підлягає задоволенню, при цьому суд також враховує, що на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Об`єктивних даних, які б свідчили, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

А тому, виходячи з наведеного, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176, 183, 314, 315, 316, 331, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 - обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не повз`язаний з триманням під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.5 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 14 грудня 2023 року (включно).

Визначену в ухвалі Дніпровського районного суду м.Києва від 27.05.2022 року заставу обвинуваченому ОСОБА_8 у розмірі 198 480 грн та покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки у випадку внесення визначеної судом застави, залишити без змін.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.5 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 14 грудня 2023 року (включно).

Визначену в ухвалі Дніпровського районного суду м.Києва від 27.05.2022 року заставу обвинуваченому ОСОБА_9 у розмірі 198 480 грн та покладені на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки у випадку внесення визначеної судом застави, залишити без змін.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Суддя: