Справа № 199/3191/25
ВИРОК

іменем України

(на підставі угоди про визнання винуватості)

07 квітня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173 від 24.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з угодою про визнання винуватості,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2025 року приблизно о 06:10 год. в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Каруни з боку вулиці Луговської в напрямку Амурського мосту.

Під час руху, ОСОБА_7 , рухаючись по вулиці Каруни, що в місті Дніпрі, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху та дорожнім знаком 5.38.1 Правил дорожнього руху, які розташовані в районі електроопори № 47 по вулиці Каруни, не зменшив швидкості і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, в результаті чого, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо за напрямком руху автомобіля марки «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження: забій головного мозку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку, у м`які покрови голови, численні садна та поверхневі рани голови; розрив правого акроміально-ключинного зчленування, уламковий перелом верхньої третини діафізу та шийки правої плечової кістки зі зміщенням, масивний крововилив у оточуючи м`які тканини навколо ділянки перелому та розриву зчленування, синці правого плеча та ділянки плечового суглобу; переломи 9-11 ребер ліворуч по середньо-паховій лінії з крововиливами у оточуючі м`які тканини, вогнищеві забої обох легень; перелом тіла та верхньої гілки правої лонної кістки зі зміщенням, масивний крововилив у клітковини тазу, очеревину та брижу товстого кишечнику, садно ділянки тазу ліворуч; перелом правої малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третини діафізу, крововиливи у м`які тканини обох нижніх кінцівок, синці та садна обох нижніх кінцівок; синці правого ліктя, садна на тильних поверхнях кистей.

Виявлені ушкодження виникли 24.01.2025, незадовго до надходження потерпілого у стаціонар лікувального закладу, від дії тупих предметів та являють собою єдиний комплекс травми, який утворився в дуже швидкій послідовності одне за одним, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя у момент заподіяння та які привели до настання смерті (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, який свідчить - п. 18.1 - "Водій транспортного засобу, що наближається донерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека",- невиконання якого, згідно висновку експерта, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він при вказаних у обвинувальному акті обставинах, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_8 , який на ньому перетинав проїзну частину, заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання йому дороги не прийняв, і продовживши рух, скоїв на нього наїзд.

12 березня 2025 у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України та 12 березня 2025 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та обсяг підозри за ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки, без застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням,

В угоді передбачені наслідки їх ухвалення та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_7 .

У підготовчому судовому засідання потерпілий ОСОБА_4 надав свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості та просив суд її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_7 також показав суду, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відноситься до необережних тяжких злочинів, беззастережно і добровільно, повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 472, 473 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди та наполягає на затвердженні даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому дії обвинуваченого повинно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом роз`яснено, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також розуміє, що умисне невиконання угод є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст. 470,472 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження угоди.

З урахуванням вищевикладеного, а, також, даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, тобто: ОСОБА_7 свою провину визнав у повному обсязі; щиро кається; дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність; раніше не судимий; прийняв міри до відшкодування шкоди потерпілому; характеризується задовільно, пенсіонер; має постійне місце реєстрації та проживання, тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання від 12 березня 2025 року за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки, без застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, і вважає це доцільним з огляду на наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, а також, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.

Спеціальну конфіскацію не застосувати.

Залишити до 28.04.2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 витрати на користь держави у розмірі 3183 гривні 60 копійок, які пов`язані з залученням експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку судової автотехнічної експертизи від 26.02.2025 року №СЕ-19/104-25/7871-ІТ.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 468-476, ч. 15 ст. 615 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 12 березня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000173 від 24.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди від 12 березня 2025 року про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обв`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

Без застосування спеціальної конфіскації.

ОСОБА_7 залишити до 28.04.2025 року застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати на користь держави у розмірі 3183 гривні 60 копійок, які пов`язані з залученням експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку судової автотехнічної експертизи від 26.02.2025 року №СЕ-19/104-25/7871-ІТ.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 січня 2025 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування транспортного засобу автомобіля «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , - скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України транспортний засіб, який визнаний речовим доказом, а саме автомобіль «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути за належністю власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

На підставі ч.6 та ч.7 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілому.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

08.04.2025