Справа № 136/2081/24
провадження 1-кп/136/77/24
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

"06" грудня 2024 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000156 від 15.09.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена, Менського району, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, не працюючого, не депутата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників кримінального провадження

потерпілої ОСОБА_6 ,

адвоката потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 затверджено Перелік робіт з підвищеною небезпекою (НПАОП 0.00-4.12-2005).

У відповідності до наведеного Переліку робіт з підвищеною небезпекою, що викладений у за перерахуванням "94.Роботи верхолазні та на висоті", відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

У відповідності до п. 2.1 Розділу 2 "Визначення термінів" Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті, затверджених Державним комітетом України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.03.2007 за № 62, під поняттям "роботи на висоті" розуміється роботи, що виконуються на висоті 1,3 м і більше від поверхні ґрунту, перекриття або робочого настилу, у тому числі з робочих платформ підйомників і механізмів, а також на відстані менше 2 м від неогороджених перепадів на висоті 1,3 м і більше…".

Згідно ст. 14 Закону України "Про охорону праці" працівник зобов`язаний, зокрема, дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, а також знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Наказом директора ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" від 08.09.2021 за № 44ОП головного енергетика ОСОБА_3 визначено відповідальним за виконання функцій з охорони праці у вказаному суб`єкту господарювання.

Крім того у відповідності до наказу директора ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" від 08.09.2021 за № 52ОП головного енергетика ОСОБА_3 визначено відповідальним за безпечне проведення робіт на висоті, з метою дотримання правил безпечного ведення всього обсягу робіт в складі готової продукції, у вказаному суб`єкту господарювання.

У відповідності до Розділу 3 "Функції служби охорони праці" Положення про службу охорони праці ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", затвердженої наказом від 08.09.2021 № 44ОП, інженер з охорони праці:

- п. 3.8. "складає за участю керівника підрозділу господарства перелік професій, посад і видів робіт, на які повинні бути розроблені інструкції з охорони (безпеки) праці, що діють в межах господарства, надання методичної допомоги під час їх розроблення";

- п. 3.14 "контролює за своєчасним проведенням навчання з питань охорони праці, всіх видів інструктажів з охорони праці".

Крім того у відповідності до п. 2.4 до Розділу 2 "Основні завдання служби охорони праці" Положення про службу охорони праці ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", затвердженої наказом від 08.09.2021 № 44ОП, інженер з охорони праці здійснює контроль за дотриманням працівниками вимог законів та інших нормативно-правових актів з охорони праці, розділу "Охорона праці", колективного договору та актів з охорони праці, що діють в межах господарства.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_3 , будучи відповідальним за виконання функцій з охорони праці та за безпечне проведення робіт на висоті у ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи із кримінально-протиправною недбалістю допустив за наступних обставин ряд порушень нормативно-правових актів щодо дотримання правил безпеки та охорони праці під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, внаслідок чого начальник відділу складського господарства ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" ОСОБА_6 заподіяно шкоду здоров`ю.

Так, ОСОБА_6 12.09.2023 приблизно о 12.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", що у смт. Турбів вул. Миру, 17 Вінницької області, з метою проведення підрахунку готової продукції, вилізла на біг-беги, висотою приблизно 2 метри, та переміщаючись по них здійснювала їх облік по артикулах, відображаючи відповідні записи у зошит. Після цього ОСОБА_6 цього ж дня приблизно 12 год. 13 хв., намагаючись спуститись, перечепилась за транспортну стропу біг-бега лівим черевиком і впала на бетонну поверхню підлоги, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яке не являлось небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, та належить до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

З технічної точки зору у причинному зв`язку із настанням події нещасного випадку, який стався 12.09.2023, окрім іншого, знаходиться бездіяльність головного енергетика ОСОБА_3 , який відповідальний за виконання функцій з охорони праці у ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", в частині невиконання ним п.п. 3.8, 3.14 Розділу 3 "Функції служби охорони праці" Положення про службу охорони праці ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН", затвердженої наказом від 08.09.2021 № 44ОП, а саме не розробив спільно із начальником виробництва ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" інструкцію з охорони (безпеки) праці на виконання певного виду роботи підрахунку готової продукції на території вхідної групи виробництва; не проконтролював своєчасного проведення навчання з питань охорони праці та проведення інструктажів з охорони праці ( ОСОБА_6 як працівник, що зайнятий на роботах з підвищеною небезпекою (висотні роботи) не проходила спеціальне навчання та перевірку знань з питань охорони праці, не проходила первинний, повторний, позаплановий та цільовий інструктажі з питань охорони праці); не проконтролював забезпечення ОСОБА_6 засобами індивідуального та колективного захисту при проведенні нею робіт з підрахунку готової продукції на вхідній групі (робота здійснювалась без застосування каски, запобіжного поясу, інших засобів індивідуального та колективного захисту).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України. В обґрунтування клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, захисник вказував на те, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину (постанова ВС від 02.07.2020, справа № 613/1202/17). Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку із чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною (постанова ВС від 04.02.2021, справа № 953/21593/19). Так, кримінальне правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. ОСОБА_3 , вперше притягується до кримінальної відповідальності. Кримінальне правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_3 не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, а також до кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно наказу директора ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" від 02.10.2024 № 65-К ОСОБА_3 звільнено з 04.10.2024 із вказаного підприємства. Таким чином на момент судового розгляду обстановка навколо ОСОБА_3 зазнала змін настільки, що виключена можливість вчинення ним нових аналогічних кримінальних правопорушень, у тому числі і тих, які пов`язані із виконанням робіт з підвищеною небезпекою, що свідчить про втрату суспільної небезпечності особою. Окрім того, захисник обвинуваченого просить, з урахуванням правового висновку викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, витрати пов`язані із залученням експерта віднести на рахунок держави.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане його захисником клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що його згода на закриття кримінального провадження є добровільною та свідомою, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України йому роз`ясненні та зрозумілі. При цьому, обвинувачений не визнає себе винним у вчиненні даного злочину.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку із зміною обстановки, з підстав, викладених у клопотанні захисника, вважав за можливе закрити кримінальне провадження. Зазначив, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, діяння у якому він обвинувачується є кримінальним проступком, а звільнення із ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" свідчить про втрату обвинуваченим суспільної небезпеки та унеможливлює у подальшому вчинення подібних правопорушень. Крім того, прокурор не заперечує стосовно віднесення витрат на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування на рахунок держави.

Потерпіла ОСОБА_6 та її адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку із зміною обстановки. Претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_3 потерпіла не має.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, таке звільнення здійснюються виключно судом у порядку встановленому

законом.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно із постановою про визначення правової кваліфікації від 06.11.2024 дії ОСОБА_3 перекваліфіковані із ч. 1 ст. 271 КК України на ч. 1 ст. 272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, які караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до роз`яснень, висвітлених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, після вчинення ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення пройшов тривалий проміжок часу, за який він не вчинив жодних подібних правопорушень. Окрім того, ще до вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру він звільнився з посади головного енергетика виробничого відділу ТОВ "ПЕЛЛЕГРІН" за угодою сторін та на момент судового розгляду не є відповідальною особою за виконання робіт з підвищеною небезпекою на жодному із суб`єктів господарювання.

Зазначені вище обставини суд вважає такими, що свідчать про те, що навколо ОСОБА_3 змінились об`єктивні умови його життя, в яких обвинувачений перебував на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на його суспільній небезпечності, що унеможливлює вчинення ним нових злочинів, отже є підстави для висновку, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним.

При цьому суд враховує, що одним із завдань Кримінального кодексу України є запобігання кримінальним правопорушенням, досягнення якого, зокрема можливе без притягнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення до кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 8 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Суд переконався у тому, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, передбачену ст. 48 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги добровільну згоду ОСОБА_3 на звільнення від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 272 КК України, відповідно до ст. 48 КК України, в зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні обвинувального вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті та підлягає залишенню без розгляду.

Отже, наявний в матеріалах справи цивільний позов ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛЛЕГРІН" поданий в порядку ст. 128 КПК України про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає за необхідне залишити без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні судом враховуються висновки про застосування норми права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, відповідно до яких суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Окрім того, судом враховуються висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, відповідно до яких якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Так, у розділі ІХ КК визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є закінчення строків давності (ст. 49 КК).

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із в зв`язку із зміною обстановки й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, таких витрат.

Що ж стосується стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу у кримінальному провадженні набуває питання про те, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася, а також те, чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність експерта, окрім КПК України, є Закон України «Про судову експертизу» та Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, з подальшими змінами і доповненнями.

Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) залучення експерта саме стороною захисту.

Оскільки ОСОБА_3 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, яка аналогічно із ст. 49 КК України не вимагає встановлення вини особи (визнання вини особою), яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення для звільнення її від кримінальної відповідальності, тому відповідно до ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування в розмірі 136 310,40 грн. слід віднести на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 12, 48 КК України, ст.ст. 100, 124, 129, 284, 285, 286, 288, 314, 368-372 , ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 272 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України - закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛЛЕГРІН" поданий в порядку ст. 128 КПК України про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування у розмірі 136 310 (сто тридцять шість тисяч триста десять) грн. 40 коп. - віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі:

- медичну картку стаціонарного хворого № 13563 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - повернути КНП "Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги";

- два рентген знімки за № ИД 8802 від 12.09.2023 та № ИД 29166 від 16.09.2023 - повернути потерпілій.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційної суду.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_8