ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/94/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 12 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 09 02 2025 року.

Зобов`язано слідчого негайно повідомити батьків підозрюваного ОСОБА_8 про його взяття під варту.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування оскаржуваної ухвали та про постановлення нової про обрання щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що доводи сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є лише припущенням, а жоден з них не доведений.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що матеріальна шкода у вказаному провадженні відсутня, підозрюваний ОСОБА_8 є неповнолітнім, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, є студентом ВСП «Харківський фаховий коледж харчової промисловості Державного біотехнічного університету».

Виходячи із зазначеного, апелянт вважає, що сторона обвинувачення не довела слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Крім того, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 12 2024 року, з посиланням на поважність причин його пропуску.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просив про задоволення його апеляційної скарги та про зміну щодо підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Прокурор у кримінальному провадженні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим.

Підозрюваний ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило. На особистій участі не наполягав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника підозрюваного, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001222 від 09 12 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 12 2024 близько 16-35 години у період дії воєнного стану на території України невстановлені особи, за попередньою змовою групою осіб вчинили терористичний акт шляхом підриву невстановленого вибухового пристрою біля центрального входу відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська (колишня назва Маліновського), буд. 1.

Так, в ході подальшого здійснення досудового розслідування встановлено, що до вчинення підриву невстановленого вибухового пристрою 09 12 2024 поблизу ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області за вищевказаною адресою причетний громадянин України ОСОБА_8

ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Харків, більш точне місце на цей час не встановлено, не пізніше 09 12 2024 за допомогою месенджеру «Telegram» вступив у злочинну змову із невстановленими на даний час особами під псевдонімами та переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію останніх надав свою згоду на вчинення терористичного акту з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

У зв`язку із вказаними обставинами у ОСОБА_8 виник кримінальний протиправний намір, направлений на вчинення вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення та отримання за це грошової винагороди.

Далі, у період не пізніше 09 12 2024 ОСОБА_8 , реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, здійснив незаконне придбання саморобного вибухового пристрою, який планував застосувати. При цьому ОСОБА_8 у вказаний період часу помістив придбаний саморобний вибуховий пристрій у пакет білого кольору.

Після цього 09 12 2024 о 12-56 ОСОБА_8 , знаходячись в магазині «Алло» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 148/2, придбав мобільний термінал ZTE Blade A54 (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), а також сім-картку мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 (ІМЕІ НОМЕР_4 ).

Надалі ОСОБА_8 помістив сім-картку з номером НОМЕР_3 до вищезазначеного мобільного пристрою ZTE Blade A54, перебуваючи на зв`язку у месенджері «Telegram» із невстановленими на даний час особами, отримав детальні інструкції щодо методів дотримання конспірації під час підготовки та вчинення терористичного акту, використовуючи вищезазначений мобільний пристрій.

Далі у період 16-08 - 16-12 години 09 12 2024 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного наміру, виконуючи детальні інструкції невстановлених осіб, розмістив придбаний вищевказаний мобільний термінал ZTE Blade A54 із сім-карткою з номером НОМЕР_3 біля входу в магазин «Кулиничі», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 48, із направленням камер зазначеного пристрою на будівлю ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Після цього 09 12 2024 у період 16-19 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного наміру, діючи на виконання вказівок групи інших невстановлених осіб, здійснив закладення пакету білого кольору із саморобним вибуховим пристроєм у сміттєвий пакет біля адміністартивної будівлі відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1. Після вказаних дій ОСОБА_8 одразу покинув місце у напрямку вул. Полтавських Шлях у м. Харкові.

Далі 09 12 2024 в період біля 16-28 у місці встановлення невідомого вибухового пристрою пролунав вибух.

Отже, громадянин України ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України - терористичного акту, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, якщо такі дії були вчиненні з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

12 12 2024 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України та, того ж дня, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

12 12 2024 року слідчий звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти громадської безпеки в період воєнного стану і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, або без такої, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене, а також, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення - вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, колегією суддів враховано той факт, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення залишив місто та прибув до міста Києва з метою переховування від органів досудового розслідування, де мешкав у орендованому житлі, де і був затриманий під час проведення обшуку.

Крім того, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 можуть бути відомі місце зберігання СВП, конструктивні елементи зазначеного пристрою та місця їх походження чи зберігання, а також сліди придбання та збирання тих чи інших конструктивних елементів саморобного вибухового пристрою, у зв`язку з чим не виключена можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Усвідомлюючи перелік можливих свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також використовуючи інших невстановлених на даний час співучасників, ОСОБА_8 матиме реальну можливість впливу на останніх з метою змусити надати свідчення на його користь.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, який створював небезпеку для життя та здоров`я людей, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 є неповнолітнім, студентом, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказані обставили не стали стримуючими факторами для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь, а самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника підозрюваного є підставами для скасування ухвали слідчого судді суду, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника підозрюваного про поновлення йому строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши вказаний процесуальний строк, як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 12 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування, до 09 02 2025 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4