УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня2025 року

м. Київ

справа № 447/425/19

провадження № 51 - 152 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його приватною власністю.

На підставі ст. 71 КК визначено ОСОБА_5 остаточне покарання, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року та покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць.

Вищезазначеним вироком також засуджено ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 роки, рішення щодо якого в касаційній скарзі, не оскаржуються.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 80 074,79 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 96 694,07 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 а та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Роз`яснено цивільному позивачу ОСОБА_8 про розгляд пред`явленого нею цивільного позову відносно ОСОБА_9 у виділеному кримінальному провадженні у межах судової справи №447/1272/23, після звільнення обвинуваченого з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисником не дотримано, оскільки, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до норм, передбачених статтею 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

Крім того, захисник, обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставинами його скоєння та даним про особу засудженого через суворість, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК.

Викладені захисником у касаційній скарзі доводи стосуються, на його думку, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Також у поданій касаційній скарзі захисник не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість вказаних судових рішень відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїта які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім цього, адвокат ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 4 ст. 427 КПК не додав до касаційної скарги усі документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу (ст. 50 КПК).

Відповідно до чинного національного законодавства повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо адвокат до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених ст. 50 ч. 1 п. 2 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із адвокатом, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17).

Крім того, касаційну скаргу подано із порушенням п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Таким чином, захиснику необхідно зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК.

У разі якщо сторона захисту вважає, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, який набув чинності 09 серпня 2024 року, стосується кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК, він має право звернутись із клопотанням про звільнення від покарання в порядку визначеному статтями 537, 539 КПК.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3