Провадження № 1-кс/752/1621/25
У Х В А Л А

11 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000870 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку в межах кримінального провадження № 0000870 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Клопотання обгрунтовується тим, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києва знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000870 від 30.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 19.10.2022, у медичних працівників філії № 5 КНП «КДЦ» Шевченківського району м. Києва, які входили до складу позаштатної постійно діючої військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ВЛК) ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а також ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, виник злочинний умисел спрямований на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, з метою їх використання іншою особою, що стане підставою для незаконного перетину через державний кордону України під час воєнного стану по завідомо підроблених офіційних документах, а саме: військового квитка з відміткою про виключення з військової служби та довідки військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , особи, розробили злочинний план, згідно якого на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи, отримали дані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав намір перетнути державний кордон України з метою внесення до довідки (додаток № 4 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України 2008 року № 402) завідомо неправдивих відомостей, які стануть підставою для зняття останнього з військового обліку.

Відповідно до розробленого злочинного плану, 07.12.2022 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами) «Про затвердження Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України» та Додатку 1 до наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами) «Про затвердження Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України», вчинили службове підроблення довідки № 3435 від 07.12.2022 (додаток № 4 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України 2008 року № 402) військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_9 , лейт. 1983 народження, внісши до неї завідомо недостовірні відомості про те, що 07 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 проведено медичний огляд військово - лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , із встановленням йому діагнозу цукровий діабет 2 тип, важка форма в стадії декомпенсації, лабільний перебіг із схильністю до гіпоглікемії, відповідно до якого особу визнано непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку.

У подальшому, при невстановлених на даний час обставинах, вказану довідку скріплено відтиском печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передано до відділу групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 , де при невстановлених на даний час обставинах, у військовий квиток на ім`я ОСОБА_9 внесені дані про його виключення 07.12.2022 з військового обліку, із внесенням даних до системи «Оберіг».

Після чого, при невстановлених обставинах, ОСОБА_9 отримав завірену копію довідки № 3435 від 07.12.2022 (додаток № 4 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України 2008 року № 402) військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 з безпідставно внесеними до неї відомостями про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а також військовий квиток на своє ім`я із внесеними даними про його виключення 07.12.2022 з військового обліку, що також відображено в системі «Оберіг».

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи безпідставність та неправдивість виданої ними довідки № 3435 від 07.12.2022, діючи за попередньою змовою групою осіб, надали засоби, а саме підроблену довідку № 3435 від 07.12.2022, яка стала єдиною підставою виключення особи з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби та усунули перешкоди у вигляді заборони чоловікам призовного віку перетинами державний кордон України в умовах воєнного стану, чим створили усі необхідні умови для незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України в умовах викликаних воєнним станом обмежень.

У подальшому, ОСОБА_9 20.06.2024 о 12 год. 18 хв. завдяки сприянню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, яке виразилось в наданні останніми необхідних для перетину кордону засобів та усуненням перешкод, безперешкодно, незаконно перетнув державний кордон України, надавши в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Лужанка» працівникам Державної прикордонної служби України отриману завірену копію довідки № 3435 від 07.12.2022 (додаток № 4 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України 2008 року № 402) військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 та військовий квиток із внесеними даними про його виключення 07.12.2022 з військового обліку.

13.02.2025 на підставі ухвал слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень та 14 050 (чотирнадцять тисяч п`ятдесят) доларів США, а також мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , темно - синього кольору із сім - карткою мобільного зв`язку НОМЕР_3 . (пароль НОМЕР_4 ), який упаковано до сейф- пакету НПУ.

З метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також запобігання можливості знищення або відчуження майна просив накласти арешт на майно.

При цьому, прокурор зазначав, що іншим способом, ніж шляхом накладення арешту на вказане майно, неможливо досягти завдань кримінального провадження, оскільки незастосування даного виду заходу забезпечення зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що грошові когшти у сумі 800 000 грн. є його заробітною платою нарахованою при звільненні та перерахованою на його картковий рахунок, з якого він, через касу банку зняв зазначені кошти, а грошові кошти у у сумі 9 000 дол США та 3 000 дол. США належать ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурор не спростував заперечення представника власника майна стосовно законного походження грошових коштів у розмірі 800 000 грн. В частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 14 000 дол. США підтримав клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню за наступних підстав.

У провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києва знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000870 від 30.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 2 ст. 332 КК України.

13.02.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень та 14 050 (чотирнадцять тисяч п`ятдесят) доларів США, а також мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , темно - синього кольору із сім - карткою мобільного зв`язку НОМЕР_3 . (пароль НОМЕР_4 ), який упаковано до сейф- пакету НПУ.

Відповідно до вимог статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як убачається з наданих матеріалів справи, вказане майно, має, на думку слідчого судді, суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у встановленому законом порядку визнано в кримінальному провадженні № 0000007 від 21.09.2023 року речовим доказом.

Враховуючи вимоги ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а суд на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які виникають при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено мету та підстави для арешту грошових коштів у розмірі 14 050 дол. США.

При цьому, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Що ж стосується накладення арешту на тичасово вилучені під час обшуку грошові кошти у розмірі 800 000 грн., то клопотання в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки представником власника майна доведено належними та допустимими доказами джерело їх походження та не заперечувалося прокурором.

На підставі зазначених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення вказаного клопотання сторони обвинувачення, накладення арешту на зазначене майно в сумі 14 050 дол. США з метою збереження їх, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000870 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000870 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, під час проведення обшуку за адресою - АДРЕСА_2 , а саме - 14 050 (чотирнадцять тисяч п`ятдесят) доларів США.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1