УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області 25.07.2024.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час арештоване майно підлягає поверненню власнику, оскільки не може бути доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України, а також підозра ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження їй не оголошена.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання повністю підтримав клопотання та просив скасувати на арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області 25.07.2024.

В судовому засідання прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що вилучене під час обшуку 23.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 вказане арештоване майно, являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України. Досудове розслідування даного кримінального провадження на даний час триває, а вказане арештоване майно необхідне для з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна, як виду покарання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000488 від 25.12.2023 за ознаками кримінально, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

23.07.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 в ході чого було виявлено та вилучено: державні номерні знаки ТЗ 006-44РО, записник із записами, талон 30 від 23.07.2024, 2 журнали обліку прийому військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ 006-44РО, медична довідка №293316 на імя ОСОБА_7 , аркуш паперу з рукописним текстом, акт огляду реалізованого транспортного засобу №8654/24/001998 від 19.07.2024 на 1 арк., договір купівлі-продажу ТЗ №8654/24/1/000159 від 19.07.2024 на 1 арк., акт прийому-передачі ТЗ №8654/24/1/000159 від 02.03.2024 на 1 арк., акт технічного стану ТЗ №8654/24/1/000159 від 02.03.2024 на 1 арк., договір комісії № 8654/24/1/000159 від 02.03.2024 на 1 арк., довідка від 16.09.2021 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_8 на 1 арк., договір купівлі-продажу ТЗ 8654/24/1000159 від 03.03.2024 на 1 арк., акт огляду реалізованого ТЗ №8654/24/000147 від 03.03.2024 на 1 арк., мобільний телефон Samsung GT C3322 з сім карткою «Київстар», мобільний телефон «Huawei», грошові кошти в сумі 9400 грн., мобільний телефон Samsung з сім карткою «Київстар», 5 картонних конвертів ТОВ «Нова Пошта», 4 аркуші з рукописним текстом, копія атестата спеціаліста №056683 на ім`я ОСОБА_5 , медична довідка гр. ОСОБА_9 з копіями документів, копії документів гр. ОСОБА_10 на 3 арк. з 2 фотокартками, 1 аркуш паперу з рукописним текстом, копії документів на 11 арк.

Вказане вилучене майно, в подальшому постановою слідчого визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 25.07.2024 за результатами розгляду клопотання слідчого, накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 23.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, твердження заявника, що вказане арештоване майно підлягає поверненню його власнику не заслуговує на увагу оскільки, на даний час у даному кримінальному провадженні з метою з`ясування всіх обставин його вчинення є об`єктивна необхідність у проведенні слідчих (розшукових ) дій, зокрема огляду вилученого арештованого майна та вирішення питання про можливого призначення та проведення судових експертиз.

Окрім того, на вилучених речах може міститися інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, у зв`язку з чим суд вважає, що на даний час продовжує існувати необхідність у проведенні відповідних слідчих дій для перевірки та встановлення даних, які містяться на арештованому майні.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

З огляду на вищевикладене, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дослідив наявні в матеріалах судового провадження дані та врахував правові підстави для арешту майна, зокрема, існування розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно, відносно якого існує сукупність підстав застосування спеціальної конфіскації та/або конфіскації майна, як виду покарання, відповідно санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 3 ст. 369-2 КК України, може бути предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення та використано, як доказ у кримінальному провадженні.

Доказів, що арешт майна накладено необґрунтовано та/чи, що в застосовуванні арешту відпала потреба, як це встановлено ст. 174 КПК України, у клопотанні адвоката ОСОБА_6 не наведено, та не здобуто під час його розгляду, тому підстав для скасування арешту майна слідчий суддя не вбачає, кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, що також унеможливлює скасування вказаного заходу.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як скасування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 100, 170-173, 174, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала, відповідно до статті 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1