Справа № 405/8195/24
провадження № 1-в/405/602/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Майданікова О.І.,

при секретарі Середньої В.А.,

за участю:

прокурора Вареник І.П.,

представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» Грицюка О.Ю.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,-

встановив:

до Ленінського районного суду міста Кіровограда від начальника надійшло подання начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» про приведення вироків стосовно засудженого ОСОБА_1 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В обґрунтування подання посилається на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX від 18.07.2024), яким внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ОСОБА_1 засуджений за вчинення крадіжок у меншому розмірі. Тому просить вирішити питання щодо приведення вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 у відповідність до Закону № 3886-IX від 18.07.2024.

В судовому засіданні представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» підтримав подання, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_1 просив задовольнити подання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 за ч. 4 ст.185 КК України ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.1 ст.357 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.3 ст.357 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбута частина покарання за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Сума майнової шкоди завданої крадіжкою від 29.11.2023 склала 300 грн. 00 коп.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 у відношенні ОСОБА_1 набрав законної сили 24.06.2024.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 заподіяна діями ОСОБА_1 29.11.2023, які кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, сума майнової шкоди склала 300 грн. 00 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривня.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_1 злочину (29.11.2023), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір матеріальної шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 гривень (1342х2=2684). Відповідно станом на момент вчинення крадіжки (за епізодом) сума викраденого ОСОБА_1 складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_1 підлягає звільненню від призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчиненого ним діяння.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 слід вважати засудженим вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024:

- за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Крім того, необхідно вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 17.02.2024 року.

Також, суд зазначає, що відповідно до пункту «б» ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Відповідно до частини 5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи матеріали подання (зокрема копії вироків), ОСОБА_2 , якому біло обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17.02.2024 на день розгляду подання 09.12.2024 відбув покарання у виді позбавлення волі строком у 9 місяців 22 дні.

З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_1 на підставі положень п. «б» частини 1, частини 5 ст. 72 КК України станом на день розгляду подання відбув частину призначеного остаточного покарання у виді обмеження волі за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024, а саме 1 рік 7 місяців 14 днів.

Також, суд зазначає, що згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як слідує з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання не було вирішено.

Відповідно до розділу VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Дійсно вироком Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (призначеного вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020) згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023, протягом невідбутої частини покарання вчинив нові кримінальні правопорушення.

Однак, зважаючи на те, що у поданні уповноваженою особою, хоча й не конкретизовано яким чином суд повинен привести у відповідність вищевказані рішення судів, однак судом встановлено, що при вирішенні цього питання суд не може привести у відповідність вироки Маловиськівського районного суду Кіровоградської області області від 22.05.2024 та Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020 у відношенні ОСОБА_1 , оскільки застосування положень ст. 71 КК України може привести до погіршення становища засудженої особи, що потягне за собою порушення прав та свобод громадянина, які закріплені в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Даний висновок суду також узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024, суд -

постановив:

подання начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність до Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчиненого ним діяння.

Вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 :

- за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024 на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 17.02.2024.

Вважати, ОСОБА_1 таким, що відповідно до пункту «б» частини 1, частини 5 статті 72 КК України відбув частину призначеного остаточного покарання у виді обмеження волі за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2024, а саме 1 рік 7 місяців 14 днів станом на день постановлення даної ухвали суду.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для виконання в частині звільнення засудженого ОСОБА_1 від покарання та вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Олексій Іванович Майданніков