ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1887/24

06 грудня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль об`єднанне кримінальне провадження за обвинувальними актами у кримінальних провадженнях № 0000078 від 23.03.2024 року та № 0000138 від 14.06.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Мидськ, Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 22 березня 2024 року о 22.15 год., перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс дружині ОСОБА_5 один удар рукою в ділянку обличчя, в результаті чого вона відхилилась і вдарилась головою об міжкімнатні двері, в подальшому він силою штовхнув руками зазначені двері, вдаривши ними останню, у зв`язку із чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча та рани чола, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Ці дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Окрім того, ОСОБА_3 , 13.06.2024 о 22.30 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, наніс дружині ОСОБА_5 один удар правою рукою по лівому вуху, внаслідок чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді травми вуха (розриву барабанної перетинки), яка за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Такі дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненому.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої, її представника, обвинуваченого та його захисника, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , 22 березня 2024 року о 22 год. 15 хв. та 13.06.2024 року о 22 год. 30 хв., умисно наніс легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 , тому ці його дії суд, кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Санкція ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному нагляді у нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеристику та враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання, із передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати на залучення експерта - відсутні.

Речові докази - відсутні.

Також, потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 100 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та понесені нею судові витрати у розмірі, орієнтовано, 20 000 грн. 00 коп.

В обгрунтування позову покликається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 вона відчуває емоційне пригнічення та хвилювання, часто має депресивний стан, мучить безсоння, неприємні сновидіння, голову «розривають» щоденні думки і спогади про наслідки психотравмуючих подій. Зазначає, що вона постійно перебуває у стані постійної тривоги. Також, наслідки перенесених нею травм призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього, а тому, розмір моральної шкоди потерпіла оцінює в 100 000, 00 гривень по 50 000, 00 гривень за кожен епізод нанесення їй тілесних ушкоджень.

Представник потерпілої в судовому засіданні просила суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу будуть долучені упродовж п`яти днів.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у поданому на адресу суду відзиві просив суд при визначенні розміру моральної шкоди керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності, а в частині стягнення витрат на правничу допомогу визнав у сумі 4000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, оцінюючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан її здоров`я, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за вірне стягнути з відповідача на користь позивача 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на суму 70000 грн., відмовити.

Окрім того, встановлено, що відповідач добровільно відшкодував потерпілій 5000 гривень, а тому до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає 25000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349, 368, 373,374 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1