В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/4991/17

Провадження № 1-кп/638/591/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006265 від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований вантажником в КМ «М`ясний», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засудженого 27 вересня 2013 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 353 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_14 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою скоєння умисного таємного викрадення чужого майна 15.12.2016 через оголошення, розміщені на сайтах Глобальної мережі Інтернет, вирішили орендувати на добу помешкання громадян з метою забезпечення таким чином безперешкодного доступу до них для вчинення крадіжок особистого майна власників цих приміщень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , винайшовши вищезазначеним шляхом оголошення про здачу в оренду квартири АДРЕСА_2 . 26.12.2016 домовилися з власником квартири ОСОБА_15 , про наймання житла. В цей же вечір, приблизно о 18 год. 00хв., ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля вищевказаної квартири отримали ключі від ОСОБА_16 , яка користується 107 та 108, назвавшись ОСОБА_17 домовилися, що повернуть ключі 16.12.2016 року о 12.00годині та ОСОБА_14 , передав грошові кошти у розмірі 300 грн за квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_12 передав грошові кошти в сумі 300 грн за квартиру АДРЕСА_4 . ОСОБА_14 та ОСОБА_12 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу проникли до квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали два телевізори моделі «Samsung UЕ40J5100», чорного кольору, який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_18 .. Після цього, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_18 .

Згідно, висновку судової товарознавчої експертизи №784 від 16.02.2017 року ринкова вартість двох телевізорів моделі «Samsung UЕ40J5100», чорного кольору з урахуванням зносу на 15.12.2016 складає 16 532 грн 84 коп.

Крім, того ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою скоєння умисного таємного викрадення чужого майна 26.12.2016 через оголошення, розміщені на сайтах Глобальної мережі Інтернет, вирішили орендувати на добу помешкання громадян з метою забезпечення таким чином безперешкодного доступу до них для вчинення крадіжок особистого майна власників цих приміщень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , винайшовши вищезазначеним шляхом оголошення про здачу в оренду квартири АДРЕСА_5 . 26.12.2016 домовилися з власником квартири ОСОБА_15 , про наймання житла. В цей же вечір приблизно о 16 год.00 хв. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля вищевказаної квартири отримали ключі від ОСОБА_19 , який є помічником власника квартири, назвавшись ОСОБА_17 та ОСОБА_12 домовилися, що повернуть ключі 27.12.2016року о 12.00 годині та ОСОБА_14 , передав грошові кошти у розмірі 350 грн. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу проникли до квартири та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали телевізор моделі «Samsung UF32J5200АКНUА», 32 дюйми, чорного кольору, який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_15 . Після цього, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_15 .

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1905 від 15.03.2017 ринкова вартість телевізор моделі «Samsung UF32J5200АКНUА», 32 дюйми, чорного кольору, на момент скоєння кримінального правопорушення складає 9 272 грн 64 коп.

Також, ОСОБА_14 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою скоєння умисного таємного викрадення чужого майна 26.12.2016 через оголошення, розміщені на сайтах Глобальної мережі Інтернет, вирішили орендувати на добу помешкання громадян з метою забезпечення таким чином безперешкодного доступу до них для вчинення крадіжок особистого майна власників цих приміщень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , винайшовши вищезазначеним шляхом оголошення про здачу в оренду квартири АДРЕСА_6 . 26.12.2016 домовилися з власником квартири ОСОБА_15 , про наймання житла. В цей же вечір, приблизно о 17год. 20хв., ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля вищевказаної квартири отримали ключі від ОСОБА_19 , який є помічником власника квартири, назвавшись ОСОБА_17 та ОСОБА_12 домовилися, що повернуть ключі 27.12.2016 року о 12.00годині та ОСОБА_14 , передав грошові кошти у розмірі 350 грн. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу проникли до квартири та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали телевізор моделі «LG 32LН2000», чорного кольору, який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_15 . Після цього, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_15 .

Згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №1905 від 15.03.2017 ринкова вартість телевізора моделі «LG 32LН2000», чорного кольору, на момент скоєння кримінального правопорушення складає 5 200 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_12 своїми протиправними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме тобто , тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_20 від 29 грудня 2021 року призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження кримінальне провадження № 0006265 від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною третьою статті 185 КК України. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року оголошено розшук ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною третьою статті 185 КК України, виділено в окреме провадження.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною третьою статті 185 КК України, зупинено до розшуку обвинуваченого.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту з реєстром матеріалів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006265 від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_12 .

Потерпілі у справі: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явлись, про поважність причин неможливості прибути до суду - суд не повідомили.

ОСОБА_22 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати обвинувальний акт за його відсутності. Цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а. с. 121, 224 том 2).

ОСОБА_15 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати обвинувальний акт без його участі (а. с. 241 том 2).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 рокуклопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_10 задоволено.

Витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацію щодо перебування на військовому обліку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Витребувано зі ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацію щодо перебування на військовому обліку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, інформацію щодо перетину державного кордону України в період з лютого 2022 року по день надання відповіді громадянами України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Витребувано від Міністерства соціальної політики України інформацію щодо перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб та щодо зареєстрованого місця перебування як внутрішньо переміщених осіб громадян України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_8 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_9 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_11 задоволено.

Витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацію щодо перебування на військовому обліку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Витребувано зі ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацію щодо перебування на військовому обліку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, інформацію щодо перетину державного кордону України в період з лютого 2022 року по день надання відповіді громадянином України ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Витребувано від Міністерства соціальної політики України інформацію щодо перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб та щодо зареєстрованого місця перебування як внутрішньо переміщеної особи громадянина України ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 .

Окрім того, прокурор подала через канцелярію суду клопотання, в якому просила суд постановити ухвалу в порядку ст. 333 КПК України щодо встановлення місцезнаходження потерпілих у справі, а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , оскільки останні в судові засідання не з`являються та встановити з ними зв`язок неможливо.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006265 від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено.

Надано Харківському РУП № 3 ГУНП в Харківській області доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0006265 від 15 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з метою встановлення фактичного місця проживання/знаходження потерпілих у справі:

- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого ФОП « ОСОБА_23 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , раніше не судимого, контактний номер телефону НОМЕР_1 .

- ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого ФОП « ОСОБА_22 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого, контактний номер телефону НОМЕР_2 .

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого ФОП « ОСОБА_15 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше не судимого, контактний номер телефону НОМЕР_3 .

Згідно відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_24 , інформацію щодо перетину державного кордону України в період з лютого 2022 року по 09.04.2024 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 в базі даних не виявлено.

Згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_27, ОСОБА_21 за даними АС "Оберіг" перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 тамає військове звання молодший лейтенант.

Згідно відповіді т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_25 щодо перебування на військовому обліку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на військовому обліку не перебуває.

ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_27, ОСОБА_21 за даними АС "Оберіг" перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 тамає військове звання молодший лейтенант.

Стосовно встановлення місцезнаходження потерпілих у справі в порядку ст. 333 КПК України, надано рапорт о/у ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківсвькій області ОСОБА_26 , відповідно до якого, було неодноразово здійснено виїз за місцем реєстрації потерпілих, встановити їх місцезнаходження не виявилось можливим. За попередньою інформацією вони знаходяться поза межами міста Харкова.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердивши обставини, а саме, час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Просив суд суворо його не карати, врахувати, що він вину у вчиненні кримінальнихого правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, жалкує про скоєне ним діяння. Цивільний позов визнав повністю. Також просив суд взяти до уваги, що він свої процесуальні обов`язки протягом судового розгляду неухильно виконував, у судові засідання у вказаному кримінальному провадженні за викликом постійно увесь час з`являвся, відтак виконував свої процесуальні обов`язки належним чином та жодного разу не ухилився від явки до суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_12 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_12 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, водночас, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, матеріалів стосовно цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд вважав, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши зібрані у справі докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_12 повністю повністю доведена, а його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_12 скоїв кримінальне правоопорушення, передбачене частиною третьою статті 185 КК України,тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_12 суд враховує його щире каяття та, відповідно до статті 66 КК України, визнає цю обставину такою, що пом`якшує його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених статтею 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштований вантажником в КМ «М`ясний», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не звертався, раніше судимий, останній раз засуджений 27 вересня 2013 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 353 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до частини другої статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, у справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд також враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, цивільний позов визнав.

Згідно положень статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 185 КК України, належать до категорії тяжких злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 також суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має неповнолітню дитину - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований,

Разом із тим, при призначенні покарання суд бере до уваги і процесуальну поведінку обвинуваченого, зокрема, той факт, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні знаходився в провадженні суду з 31 березня 2017 року, свій процесуальний обов`язок протягом розгляду обвинувального акту ОСОБА_12 виконував, у судові засідання у вказаному кримінальному провадженні за викликом з`являвся, відтак виконував свої процесуальні обов`язки належним чином та не ухилявся від явки до суду.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, вимог, зазначених в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер, невелику суспільну небезпеку та наслідки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та розмір завданої матеріальної шкоди, дані про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, цивільний позов визнав повністю, виходячи із достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, зважаючи на те, що за приписами статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та, водночас, на позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку про необхідність призначити ОСОБА_12 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Відповідно до положень статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд бере до уваги, що згідно положень статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_12 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням до нього положень статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувались до обвинуваченого.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_22 заявлено цивільний позов про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, на суму 19 582 грн 00 коп.

Відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з положеннями частини першої статті 1168 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З урахуванням доведеності цивільного позову потерпілого, правової позиції ОСОБА_12 про визнання цивільного позову, суд доходить висновку, що цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у кримінальному провадженні № 0006265 від 15 грудня 2016 року за частиною третьою статті 185 КК України, підлягає задоволенню повністю.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України суд -

ухвалив:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавленні волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_22 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у кримінальному провадженні № 0006265 від 15 грудня 2016 року за частиною третьою статті 185 КК України - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_22 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 19 582 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати за проведення по кримінальному провадженню судово-товарознавчої експертизи № 1821 від 16.03.2017 року у розмірі 1188 грн 00 коп., судово-товарознавчої експертизи № 1905 від 15.03.2017 року у розмірі 792 грн 00 коп., судово-товарознавчої експертизи № 784 від 16.02.2017 року у розмірі 263 грн 88 коп., у загальному розмірі 2 243 (дві тисячі двісті сорок три) грн 88 коп.

Речові докази:

- телевізор моделі «LG 32LН2000», чорного кольору, 32 дюйми - вважати повернутим законному власнику ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1