Справа 174/254/25
п/с 1-кс/174/82/2025
У Х В А Л А
03 квітня 2025 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,-
Слідчий звернулася до слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області.
Клопотання обґрунтовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що у невстановлену дату та час, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, обіг яких обмежено, у невстановленому місці, невстановленої слідством особи та спосіб, незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору масами 0,1341 г., 0,1220 г., 0,0985 г., яка містить метамфетамін психотропну речовину, обіг якої обмежено, яку останній зберігав у невстановленому слідством місці.
В подальшому, 08.10.2025 о 12.37 год., ОСОБА_5 знаходився навпроти будівлі АТ «Укрпошта», розташованої по бульвару Миру, 12-А в м. Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області. Перебуваючи у вказаний час, у зазначеному місці, ОСОБА_5 із корисливих спонукань, з метою власного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за грошову винагороду у розмірі 1 500 грн, що заздалегідь оглянуто співробітниками поліції та передано ОСОБА_9 особі залученій до конфіденційного співробітництва, який діяв за дорученням і під контролем співробітників відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, особисті дані якого заздалегідь змінено згідно Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», незаконно збув ОСОБА_9 три сліп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору масами 0,1341 г., 0,1220 г., 0,0985 г., яка містить метамфетамін психотропну речовину, обіг якої обмежено.
В подальшому, ОСОБА_9 передав співробітникам поліції три сліп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору масами 0,1341 г., 0,1220 г., 0,0985 г., яка містить метамфетамін психотропну речовину, обіг якої обмежено, які було вилучено та поміщено до спеціалізованого пакету № PSP1325892.
13.03.2025 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Оскільки, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення просять застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор та слідча клопотання підтримали, вважаючи його законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Прокурор та слідча зазначили, що існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Прокурор пояснив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, вказаним у клопотанні. Також просив, що у разі, якщо слідчим суддею буде визначено розмір застави, визначити її у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 проти клопотання заперечували та просили обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Захисники посилалися на відсутність обґрунтованої підозри, відсутність ризиків, а також те, що ОСОБА_5 не планує тікати оскільки має сталі соціальні зв`язки, він працював в м. Одеса для того, щоб утримувати свою дитину. Сторону захисту та підозрюваного не повідомили, що ОСОБА_5 розшукують. Просили у задоволенні клопотання відмовити або обрати запобіжний захід не повязаний із триманням під вартою, а саме, домашній арешт.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, доходжу наступного висновку.
Так, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано основоположне право на свободу та особисту недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві й кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції, перелік яких є вичерпним.
Згідно пункту 1 (с) статті 5 Конвенції, особу може бути позбавлено свободи у разі, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та 8 ст. 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
13.03.2025 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду від 21.03.2025 задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5
ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.04.2025, 03.04.2025 о 06:20, у присутності захисника ОСОБА_10 , затримано особу, підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, оголошена ОСОБА_5 органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України є обґрунтованою,підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами допиту свідків, висновком експерта, протоколами огляду, протоколом про результати проведення НСРД та іншими матеріалами.
Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя, прийняв до уваги, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання осіб під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а відтак доводи захисників в цій частині не приймаються.
Також твердження про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки ці ж обставини існували до і на момент вчинення інкримінованого правопорушення та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Слідчий суддя визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що ризики існують.
Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , то захисниками в судовому засіданні не надано доказів того, що наявне у підозрюваного захворювання впливає на вирішення питання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і з наданої ними довідки № 71 цього не вбачається.

Прокурором в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено і маються достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перехов уватися від органів досудового розслідування та суду, не працює та не має легальних джерел доходу, і для запобігання вказаним ризикам, застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не достатньо, тому відносно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів, що знаходиться в межах строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та відповідає вимогам ст. 197 КПК України.

Слідчий суддя бере до уваги положення ст.ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, і визначає розмір застави з урахуванням положень ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 160 прожиткових для працездатних осіб, що становить 484 480 грн., який, на переконання слідчого судді, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків. Підстав передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України за яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час розгляду клопотання не встановлено. Щодо ОСОБА_5 в цьому провадженні не обирався запобіжний захід у вигляді застави, що з`ясовано в судовому засіданні.

У разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 50 днів, тобто до 22 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на користь держави.

Підозрюваний та заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави з дня її внесення до 22 травня 2025 року включно.

В разі внесення застави з моменту звільнення з-під варти, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання заставодавцем, а також ним покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Строк дії ухвали до 22 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1