Cправа № 127/1316/25
Провадження № 1-кс/127/578/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника потерпілих ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0000858 внесеному до ЄРДР 19.11.2024, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Вінниця, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000858 від 19.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що близько 19 години 50 хвилин 19 листопада 2024 року водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м. Вінниці по проїзній частині вулиці Київської, в районі будинку № 56, в момент об`єктивної появи в полі зору автомобіля «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у попутному з ним напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із задньою лівою частиною попутного автомобіля.

Після первинного контактування даних транспортних засобів відбулося їх відкидання і розвертання з одночасним виїздом некерованого автомобіля «Nissan Qashqai» на правий тротуар по напрямку його руху, де відбувся одномоментний наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та її малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дотичним зіткненням автомобіля «Opel Insignia» із задньою частиною автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який перебував у стоячому стані на світлофорі, після чого автомобіль «Opel Insignia» здійснив зіткнення з електроопорою.

Відразу після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 залишив керований ним автомобіль та зник з місця події та був затриманий працівниками поліції в результаті проведення оперативно-розшукових заходів.

Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки, перелому кісток тазу, внутрішньої кровотечі та була госпіталізована до реанімаційного відділення комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», в свою чергу її малолітній син ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та був госпіталізований до комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної Ради».

Таким чином, водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 2.9 (а) 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення водієм ОСОБА_4 п. п. 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із завданням пішоходам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 20.11.2024 о 05 годині 30 хвилин затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 20.11.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 20.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 години 30 хвилин 18.01.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 19.11.2024;

відеозаписами дорожньо-транспортної пригоди із відео реєстратора тролейбуса PTS 12, державний номерний знак НОМЕР_4 ;

відеозаписами дорожньо-транспортної пригоди із муніципальних камер зовнішнього спостереження м. Вінниця;

протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ;

висновком судово-токсикологічної експертизи від 20.11.2024 № 3851;

висновками судово-імунологічної експертизи від 09.12.2024 № 1599, 1600;

висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 13.12.2024 № СЕ-19/102-24/23404-ІТ;

висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 19.12.2024 № СЕ-19/102-24/23403-ІТ;

сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, закінчити досудове розслідування до 20.01.2025 не можливо внаслідок особливої складності кримінального провадження.

До закінчення строку досудового розслідування необхідно отримати та долучити до матеріалів провадження висновки автотоварознавчої, інженерно-транспортної, судово-медичних експертиз тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілих та судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , проведення яких ще не завершено, з урахуванням зібраних під час досудового розслідування доказів, повідомити ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри, здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні закінчується 18.01.2025.

Разом з цим, ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме:

1) переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що у свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

2) незаконного впливу підозрюваного на свідків та експертів у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, на даний час незавершеними залишаються такі експертизи: інженерно-транспортна, судово-медичні та судово-психіатрична підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії щодо свідків, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Тому такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час досудовим розслідуванням не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зменшення вказаних вище ризиків, тобто відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаних кримінальних правопорушень потерпілі отримали тяжкі тілесні ушкодження, у тому числі малолітня дитина, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та наслідкам, які були завдані вчиненими кримінальними правопорушеннями. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, строк дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, враховуючи наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у слідства наявна необхідність у продовженні строку зазначеного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 на 60 днів.

За наведених підстав, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, оскільки вчинено тяжкий злочин, по справі необхідно провести слідчі дії, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечили проти клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а також визначити розмір застави.

Захисник потерпілих в судовому засіданні пояснив, що з боку підозрюваних відшкодовується шкода, а також кошти необхідні для лікування потерпілих.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що по кримінальному провадженні прагне відшкодуванню шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також чинити тиск на свідків та потерпілих по кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, дружина вагітна та має інвалідність.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що першочергові слідчі дії по кримінальному провадженню проведено та з боку підозрюваного було частково відшкодовано заподіяну шкоду, що підтверджено доказами сторони захисту в судовому засіданні.

Не дивлячись на вищенаведене органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання підозрюваногоОСОБА_4 під вартою закінчується 18.01.2025. Разом з тим, по кримінальному провадженню залишилося виконати ряд слідчих дій. Строк досудового розслідування кримінального провадження закінчується 20.03.2025.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою підозрюваного не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає термін продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування є обґрунтованим.

Разом із тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що заявник перебував під вартою протягом майже 12 місяців після прийняття рішення про звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ту обставину, що на теперішній час відшкодовується та планується в подальшому відшкодування шкоди потерпілим, тому слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання права підозрюваному на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 години 30 хвилин 16 березня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали визначити до 16 березня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, де він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрюваного обов`язків покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_18