Справа № 953/2862/25
н/п 1-кс/953/2560/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2025 за № 0000359,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, та встановлені судом обставини.

У провадженні Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359 від 03.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 03.03.2025 до ХРУП №1 надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_5 1961 р.н., про те, що 02.03.2025 близько 22:30 на території Київського району міста Харкова невстановлена особа грубо порушила громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства із застосування заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359 від 03.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В подальшому в ході проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 27.03.2025 (справа №953/2862/25, провадження №1-кс/953/2426/25) 31.03.2025 в період часу з 08:15 годин по 09:12 годин, за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: - Мобільний телефон ТМ «Nokia», model-105, IMEI НОМЕР_1 з сім картою з номером НОМЕР_2 у кількості 1 шт; - Балаклава зеленого кольору без маркувань у кількості 1 шт; - Камуфльовані кітелі зеленого кольору без маркувань у кількості 2 шт; - Рюкзак зеленого кольору без маркувань у кількості 1 шт; - Баф сірого кольору без маркувань у кількості 1 шт; - Баф коричневого кольору без маркувань у кількості 1 шт;

Органом досудового розслідування встановлено, що власником вказаного майна являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Всі вказані вище предмети, являються предметами вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки являється об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню, вищевказані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню відповідною постановою, а також у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідний стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження.

2. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За приписами ч. 1, п. 7) ч. 2 ст. 132 КПК захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК).

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 31.03.2025 в період часу з 08:15 годин по 09:12 годин за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення обшуку майно, а саме на: мобільний телефон ТМ «Nokia», model-105, IMEI НОМЕР_1 з сім картою з номером НОМЕР_2 у кількості 1 шт; балаклаву зеленого кольору без маркувань у кількості 1 шт; камуфльовані кітелі зеленого кольору без маркувань у кількості 2 шт; рюкзак зеленого кольору без маркувань у кількості 1 шт; баф сірого кольору без маркувань у кількості 1 шт; баф коричневого кольору без маркувань у кількості 1 шт; які оглянуті та визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 03.03.2025 за ч. 4 ст. 296 КК України, із забороною відчуження та розпорядження.

Визначити місцем зберігання вказаних предметів, після проведення необхідного комплексу досліджень, - камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1