ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/976/25 Справа № 210/5256/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Кривий Ріг

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районногосуду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 рокувідносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали суду, 13 вересня 2024 року засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, в якому просить привести покарання у відповідність до чинного законодавства.

Ухвалою Дзержинського районногосуду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року, заяву засудженого ОСОБА_5 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства, задоволено; на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року та вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 року, у зв`язку з усуненням караності діяння; вирок Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року; вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На вказану ухвалу суду засудженим ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить переглянути ухвалу Дзержинського районногосуду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року. Вважає, що зазначена ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Засуджений ОСОБА_5 та прокурор повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, прокурор до Дніпровського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а засуджений не заявляв клопотання про бажання особистої участі під час апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року справа № 188/1538/22 ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що у період часу з 31.07.2022 року по 01.08.2022 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 891,79 грн., його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року справа № 188/711/23 ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року до покарання за цим вироком призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 31.03.2023 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4698 грн.,його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 року справа № 188/2131/23 ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 01.04.2023 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2020,06 грн.,його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року справа № 188/2131/23.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та ст. 190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2022 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння згідно вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року справа № 188/1538/22 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 248 грн. 10 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 248 грн. 10 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

У 2023 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння згідно вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року справа № 188/711/23 та вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 року справа № 188/2131/23 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн. 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн. 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Колегія суддів, враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, погоджується з висновками суду І інстанції, що викрадення чужого майна вартістю до 2481 грн. у 2022 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння (31.07.2022 року 01.08.2022 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2481 грн. - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року справа № 188/1538/22, що у період часу з 31.07.2022 року по 01.08.2022 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 891,79 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що викрадення чужого майна вартістю до 2684 грн. у 2023 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння (31.03.2023 року, 01.04.2023 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2684 грн. - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 року справа № 188/2131/23, 01.04.2023 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2020,06 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

При цьому, відповідно до вироку Петропавліського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року справа № 188/711/23, ОСОБА_5 31.03.2023 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4698 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги засудженого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: