Справа № 946/1893/25
Провадження № 1-кс/946/647/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачуваного ОСОБА_4 ,, захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.09.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років апробаційного нагляду,

- обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що

Ізмаїльською окружною прокуратурою 17.03.2025 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001667 від 19.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, 19.12.2024 приблизно о 04:40 годині, знаходячись біля Відділення УкрПошти №1, розташованого за адресою: Одеська області, м. Ізмаїл, вул. Гетьмана Мазепи, 26, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом права власності інших осіб, та з метою умисного пошкодження чужого майна - а саме поштового відділення№1АТ «Укрпошта», усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, за допомогою занесення стороннього джерела запалювання підпалив вікно поштового відділення №1 АТ «Укрпошта», на яке заздалегідь розлив легкозаймисту речовину, що призвело до займання вказаного вікна. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, не ставши очікувати настання бажаних ним наслідків, чим завершив здійснення всіх умисних, цілеспрямованих дій, які вважав необхідними, направлених на умисне пошкодження майна АТ «Укрпошта», а саме вікна поштового відділення №1 АТ «Укрпошта», чим спричинив АТ «Укрпошта», майнову шкоду.

24.12.2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

25.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_6 ; акт про пожежу від 19.12.2024; протоколом огляду від 21.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 24.12.2024; протоколом обшуку від 24.12.2024; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 та іншими доказами у сукупності.

26.12.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.02.2025 року з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 181680 гривень.

19.02.2025 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 23.03.2025 року.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 19.02.2025 року, на підставі якої ОСОБА_4 утримується під вартою спливає 23.03.2025 року, а підготовче судове засідання призначено на 27.03.2025 року, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, а також вислухавши думку прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Так, Ізмаїльською окружною прокуратурою 17.03.2025 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001667 від 19.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

24.12.2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

25.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_6 ; акт про пожежу від 19.12.2024; протоколом огляду від 21.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 24.12.2024; протоколом обшуку від 24.12.2024; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 та іншими доказами у сукупності.

26.12.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.02.2025 року з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 181680 гривень.

19.02.2025 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 23.03.2025 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 19.02.2025 року, на підставі якої ОСОБА_4 утримується під вартою спливає 23.03.2025 року, а підготовче судове засідання призначено на 27.03.2025 року, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

На даний час дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до десяти років. Таким чином, обвинувачений з метою уникнення вказаного покарання може вжити заходів до переховування від суду, що відповідно є ризиком, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно до п. п. 1, 2, 4 ч.1 ст.176 КПК України застосування до ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави є неможливим, оскільки при обранні будь-якого з них, підозрюваний може почати переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих або вчинити новий злочин. Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, під час об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які обґрунтовують встановлені ризики в поведінці підозрюваного, слід дійти висновку що заявлені ризики не зменшилися та в повній мірі виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Так, обвинувачений у випадку обрання іншого запобіжного заходу може незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не одружений, однак існує реальна загроза до засудження його до покарання у виді позбавлення волі, що може викликати намір переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Існування зазначених ризиків доведено наявними об`єктивними даними, здобутими під час досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Ризики, на наявності яких наголошує прокурор на даний момент не зникли, продовжують існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від суду та впливу на свідків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчій суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України злочин за ч. 2 ст. 194 КК України не входить до переліку злочинів, щодо яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає не доцільним визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 181 680 гривень (60 х 3028 грн. = 181 680 гривень), як достатнього для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 199, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 181 680 гривень (60 х 3028 грн. = 181 680 гривень).

Обвинувачуваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачуваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачуваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку дії ухвали, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися за межі Ізмаїльського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинувачуваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачуваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 19.03.2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 17.05.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено о 14 годині 00 хвилин 20.03.2025 року в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1