№ 263/4029/21
пр. 1-в/201/912/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні подання ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях відділу № 1 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Маріуполь, Донецької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 засудженої:

- 22.07.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави. На підставі ст.71, за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення волі на строк 1 рік 30 днів з відбуттям у кримінально-виконавчій установі закритого типу,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2021 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення волі на строк 1 рік 30 днів з відбуттям у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки у виді двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Однак, дослідивши матеріали подання органу пробації про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку разом із доданими до нього додатками, суд встановив, що ОСОБА_3 було засуджено Жовтневим районним судом м. Маріуполя від 22.07.2021 року, до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави, при цьому на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, останній остаточно було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення волі на строк 1 рік 30 днів з відбуттям у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Враховуючи той факт, що згідно вимог ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки у виді двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Проте, з матеріалів подання вбачається, що засудженій ОСОБА_3 було призначено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, а тому, оскільки порушується ч.1 ст.80 КК України, суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївської, Донецької, Луганської та Херсонських областях № 1» про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1