Справа № 637/1061/21
Провадження № 1-кп/529/37/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину та закриття кримінального провадження № 0000005 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чугуїв Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 17.02.2006 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та звільненого на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

- 12.10.2007 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

- 01.06.2013 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

- 29.10.2013 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

- 04.04.2017 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, покарання відбуте,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 11 січня 2021 року о 12 год. 00 хв. знаходячись в спеціально обладнаній камері № 2 службового автомобіля Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , призначеного для конвоювання підсудних або взятих під варту осіб, який прибув до Шевченківського районного суду Полтавської області, почав безпідставно вимагати від працівників конвою, щоб його випустили на подвір`я. Отримавши відмову від працівника конвою - командира відділення БКС ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 почав вимагати, щоб йому викликали бригаду швидкої медичної допомоги та повідомив, що він має намір порізати собі вени. У зв`язку із цим, конвоїр ОСОБА_6 вирішив перевірити стан здоров`я ОСОБА_4 , зазирнув до камери та помітив, що в правій руці ОСОБА_4 знаходиться сторонній предмет, яким той провів по венам своєї лівої руки. У зв`язку із цим, ОСОБА_6 почав вимагати від ОСОБА_4 щоб той віддав зазначений предмет, на що останій на ґрунті неповаги до співробітника конвою, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, те, що працівник конвою є працівником правоохоронного органу, перебуває при виконанні службових обов`язків у форменому одязі, проявляючи свою зухвалість, не відреагував на вимогу працівника конвою та продовжив вчиняти протиправні дії, а саме проводити вказаним предметом по венам лівої руки.

З метою припинення протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , конвоїр ОСОБА_6 відчинив двері камери № 2, в якій знаходився підсудний ОСОБА_4 , та застосував відповідно до ст. 44 Закону України "Про Національну поліцію" заходи примусу "застосування фізичної сили", а саме схопив обома руками ОСОБА_4 за його праву руку, в якій він тримав сторонній предмет, для того щоб останній не наніс собі тілесних ушкоджень, та знову вимагав від ОСОБА_4 , щоб той видав предмет, який він тримав у правій руці. ОСОБА_4 на це не відреагував, а почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_6 у формі нецензурної лайки і активно застосовувати свою фізичну силу, а саме почав виривати охвачену ОСОБА_6 руку та наніс один удар лівою рукою без замаху у праву частину передпліччя ОСОБА_6 , що не спричинило останньому тілесних ушкоджень. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 щодо опору працівнику конвою, ОСОБА_6 застосував захід примусу відповідно до ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію", а саме засіб споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії "ТЕРЕН". Після цього на допомогу підійшов працівник конвою - поліцейський БКС ГУНП в Харківській області капрал поліції ОСОБА_7 , який став з правого боку ОСОБА_6 та намагався здійснити захват лівої руки ОСОБА_4 , проте останній, не припиняючи свої протиправні дії, наніс лівою рукою удар - поштовх ОСОБА_7 у груди, що не спричинило останньому тілесних ушкоджень. Свої злочинні дії ОСОБА_4 припинив лише після того, як згідно із ст. 44 та ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію" до останнього було застосовано фізичну силу, спеціальний засіб - газовий балончик сльозоточивої дії "ТЕРЕН" та спеціальний засіб "кайданки".

Вказані вище протиправні дії ОСОБА_4 унеможливлювали виконання працівниками конвойної служби своїх службових обов`язків у вигляді конвоювання ОСОБА_4 з Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" до Шевченківського районного суду Харківської області.

Згідно з обвинувальним актом таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, у вигляді опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим. В обґрунтування клопотання захисник вказав, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином. За цей злочин передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років. На теперішній час закінчився строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення. З часу скоєння цього кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , останній від слідства та суду не переховувався, перебіг давності не зупинявся та не переривався, відомості про вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з 11.01.2021 до дня розгляду клопотання відсутні, що підтверджується довідкою про відсутність судимості за цей період, а тому наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим і просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, він розуміє наслідки закриття кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України та бажає це зробити, а тому наявні всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, як це передбачено ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, так як для цього існують підстави, передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не зобов`язує суд першої інстанції у випадку заявлення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України дослідити докази в провадженні і лише після цього вирішити таке клопотання.

Натомість, ч. 8 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 285 КПК України також передбачено, що досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку лише у разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Виходячи з вказаних вище правових норм, суд вправі у судовому засіданні до дослідження всіх доказів в кримінальному провадженні розглянути питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, оскільки заявлено клопотання щодо такого звільнення, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти такого звільнення та згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, тобто зокрема і в судовому засіданні, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку, передбаченому статтями 347-363 КПК України.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яке було вчинено 11 січня 2021 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. За вчинення цього злочину передбачено найбільш суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з частинами 2-4 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

З аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 статті 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності, є обов`язком суду, а не його правом. Водночас, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності також є обов`язком суду.

Судом встановлено, що з дня вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме з 11 січня 2021 року і до дня розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності минуло більше трьох років.

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного вище кримінального правопорушення заявлено суду після спливу передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трьох років з дня вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з часу вчинення інкримінованого йому злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується довідкою про відсутність у нього судимості за цей період, будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового слідства або суду відсутні, будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи те, що з часу вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за який встановлено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло більше трьох років, обвинувачений з часу вчинення інкримінованого йому вказаного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового слідства або суду, тобто відсутні будь-які підстави для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 в судовому засіданні особисто просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, підтвердив, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, розуміє наслідки такого закриття кримінального провадження і бажає це зробити, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та у зв`язку із цим закрити кримінальне провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ у вигляді металевого фрагмента зі слідами речовини бурого кольору, розміром 1,3х0,5 см, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000005, відповідно до ст. 100 КПК України підлягає залишенню у матеріалах цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, п. 2 ч. 1, ч. 2-4 ст. 49, ч. 2 ст. 342 КК України, ст. ст. 100, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 1, 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, ст. ст. 370-372, 395, п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та у зв`язку із цим закрити стосовно нього кримінальне провадження № 0000005, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2021 року за ч. 2 ст. 342 КК України.

Речовий доказ у вигляді металевого фрагмента зі слідами речовини бурого кольору, розміром 1,3х0,5 см, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000005, - залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1