Справа № 367/5031/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/351/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000804 від 05.09.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Київ, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку 1 рік;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 04.09.2022 близько 00 год. 20 хв. у ОСОБА_8 , який правомірно знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Одразу після цього, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій вищевказаний злочинний умисел, знаходячись в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав з кухонної кімнати велосипед марки «Бергамонт» зеленого кольору, вартістю 5500 грн., який належить ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 5500 грн.

Своїми діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду першої інстанції помилковим в частині визнання винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не доведена, а висновки суду в цій частині ґрунтуються на припущеннях. Так, вказала, що у обвинуваченого не було прямого умислу, адже велосипед він взяв з дозволу потерпілої та на наступний день повернув його. Крім того, зазначила, що в кінці судового розгляду справи, а саме 23.08.2023 року потерпіла ОСОБА_9 подала заяву через канцелярію суду про визнання помилковою її заяву, оскільки ОСОБА_8 не мав наміру присвоїти її велосипед і в той же день повернув його їй, та вказану заяву вона подала після сварки з ОСОБА_8 і не була певна щодо його намірів відносно її велосипеда. Разом з цим, вважає, що при ухваленні вироку суд послався на ті докази, які потрібно було визнати недопустимими. Зокрема вказала, що слідчим були спотворені відомості щодо кримінального правопорушення при внесенні даних до ЄРДР, а постанова про створення групи слідчих була прийнята лише 23.09.2022, відтак слідчі дії, що були проведені до 23.09.2022, повинні бути визнані недопустимими доказами, в тому числі і через те, що в протоколах для пред`явлення особи до впізнання та впізнання велосипеда відсутні детальні описи осіб та предметів. Просила вирок скасувати в частині визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та виправдати його на підставі п. 2 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку захисниці, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисниці, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст. 17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Як вбачається з вироку Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2023 року, визнаючи ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, суд послався на такі досліджені в судовому засіданні докази: витяг з ЄРДР, відповідно до якого 04.09.2022 внесені відомості про кримінальне правопорушення за кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 ;заяву ОСОБА_9 від 04.09.2022 про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 , в якій потерпіла зазначає про те, що ОСОБА_8 викрав належний їй велосипед марки «Бергамонт», придбаний нею за 13955 грн.; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2022, поданої ОСОБА_9 , в якому потерпіла зазначає про спричинення їй ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та викрадення майна, а саме велосипеда «Бергамонт», грошових коштів в сумі 2711 грн.; протокол огляду місця події від 04.09.2022 (з фототаблицею до нього), згідно з яким оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та встановлено, що обстановка у квартирі на момент огляду не порушена; протокол огляду місця події від 04.09.2022 (з фототаблицею до нього), згідно з яким оглянуто прибудинкову територію, що розташована за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-є, та на оглянутій ділянці виявлено велосипед зеленого кольору марки «Бергамонт», поряд з яким знаходився чоловік на ім`я ОСОБА_10 , який повідомив, що привезти велосипед за даною адресою його попросив знайомий ОСОБА_8 ; постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 05.09.2022; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2022 з довідкою до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 на фотокартці під № 2 впізнала особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а саме ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 06.09.2022 з довідкою до нього, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала велосипед на фото під № 3; протокол проведення слідчого експерименту від 21.10.2022; постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 29.09.2022; протокол огляду речей і документів від 29.09.2022 з фотознімками; протоколи пред`явлення особи та предмету для впізнання за фотознімками від 09.09.2022; звіт про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2624/22 від 12.09.2022 у кримінальному провадженні № 0000804 від 05.09.2022 на суму 220 грн.; висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 24.09.2022 №2624/22; постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 22.11.2022; протокол огляду предметів від 22.11.2022.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Положеннями ст. 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Так, за приписами п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

При цьому, за приписами статей 39, 110 та ч. 1 ст. 214 КПК України рішення керівника органу досудового розслідуванняпро призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Разом з тим, якщо процесуальне рішення про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, прийнято не у формі «постанови», а у формі «доручення», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають вимогам КПКУкраїни, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування (постанова ВС від 21.03.2023 у справі № 336/941/19).

Як вбачається з матеріалів провадження 05.09.2022 року до ЄРДР за № 0000804 за заявою ОСОБА_9 були внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000804 від 05.09.2022 року, постанова про створення слідчої групи прийнята заступником начальника ВП начальником СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 лише 23.09.2022 року. Однак вказана постанова про створення групи слідчих до матеріалів кримінального провадження долучена не була.

Під час розгляду вищевказаного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, перевірячи доводи апеляційної скарги захисниці, прокурором в судовому засіданні на підтвердження повноважень слідчих долучено протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 25.11.2022, а також доручення про проведення досудового розслідування від 05.09.2022 року, з якого вбачається, що т.в.о заступника начальника ВП начальником СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст. 39 та ст. 214 КПК України доручено слідчому СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 провести досудове розслідування кримінального провадження № 0000804 від 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вжити всіх заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та прийняти законне процесуальне рішення, а також повідомити прокурора про початок досудового розсування та інші визначені ч. 5 ст. 214 КПК України відомості (а.с. 218 том 1).

Враховуючи наявність доручення керівника органу досудового розслідування на здійснення у кримінальному провадженні № 0000804 від 05.09.2022 року досудового розслідування слідчому СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 , яке містить всі визначені кримінальним процесуальним законом реквізити, що й постанова: посада особи керівника органу досудового розслідування, дата і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК України), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію, та вказівки щодо проведення всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування та відсутність в матеріалах кримінального провадження постанови про створення слідчої групи від 23.09.2022 року, колегія суддів вважає, що лише слідчий СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_13 мав повноваження на здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

За таких обставин, оскільки 05.09.2022 доручення на здійснення досудового розслідування надано лише слідчому ОСОБА_14 , а постанова про створення слідчої групи датована лише 23.09.2022 року, то протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2022 з довідкою до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 на фотокартці під № 2 впізнала особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а саме ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 06.09.2022 з довідкою до нього, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала велосипед на фотознімку під № 3; протокол пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 09.09.2022 з додатком до нього та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2022 з додатком до нього слід визнати недопустимими доказами, оскільки слідчі дії, які були вчинені з метою отримання таких доказів, здійснені не уповноваженою особою, адже здійснені о/у ВКП ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капралом поліції ОСОБА_15 , який не мав відповідних повноважень їх здійснювати.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що нормами КПК України не передбачено можливості вчинення такої слідчої дії як пред`явлення речей для впізнання за фотознімками. Так, за змістом ч.2 ст. 229 КПК України річ, що підлягає впізнанню повинна бути пред`явлена особі, яка її впізнає. Натомість, як вбачається з протоколу пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 06.09.2022 з довідкою до нього (а.с.36-38), потерпілійОСОБА_9 були надані фотознімки велосипеда, серед яких на фотознімку під № 3 вона впізнала належний їй велосипед марки «Бергамонт». Також, як вбачається з протоколу пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 09.09.2022 з довідкою до нього (а.с.92-94), свідку ОСОБА_10 були надані фотознімки велосипеда, серед яких на фотознімку під № 3 він впізнав велосипед марки «Бергамонт», який 04.09.2022р йому передав ОСОБА_8 . Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент пред`явлення потерпілій та свідку фотознімків велосипеда, потерпілій ОСОБА_9 велосипед було повернуто та залишено їй на відповідальне зберігання, про що свідчить її заява від 05.09.2022 року (а.с. 66 том 1).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено імперативний обов`язок слідчого або прокурора забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Вказані положення спрямовані насамперед на забезпечення визначення правильності кваліфікації кримінального правопорушення, зокрема в частині чи підлягає вчинене обвинуваченим діяння під ознаки кримінального правопорушення, а вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є одним із елементів предмета доказування.

Як вбачається зі змісту долученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта від 24.09.2022 року №2624/22 (а.с.99-102), судово-товарознавча експертиза проведена судовим експертом ОСОБА_16 на підставі постанови слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_17 від 24.09.2022 року. Також у висновку експерта зазначено, що вказаний висновок є достовірним за умови, що надана ініціатором призначення судової експертизи інформація, вихідні дані є достовірними. Разом з тим, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, постанова про проведення судово-товарознавчої експертизи прийнята слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 12.09.2022 року. Враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження як постанови слідчого про проведення судово-товарознавчої експертизи від 12.09.2022, так і від 24.09.2022, встановити на якій саме підставі була проведена вищевказана експертиза неможливо, так само як і стверджувати про достовірність поданих слідчим вихідних даних, а отже, відповідно і про достовірність такого висновку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що проведення експертизи здійснювалося без надання на огляд об`єкту дослідження, а саме велосипеду, а тому в якості вихідних даних для дослідженнях експертом використовувалися відомості, що містилися в постанові про призначення експертизи, що також ставить під сумнів висновки, зроблені експертом і тягне за собою визнання висновку судової товарознавчої експертизи № 2624/22 від 24.09.2022 недопустимим доказом.

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України суд першої інстанції послався на протокол огляду речей і документів від 29.09.2022 з фотознімками, а саме мобільного телефону марки «Самсунг М32», що належить потерпілій ОСОБА_9 . Однак, колегія суддів критично ставиться до відомостей, які містяться у вказаному протоколі, адже як вбачається зі змісту вказаного протоколу, слідчим ОСОБА_18 було оглянуто мобільний телефон, наданий потерпілою ОСОБА_9 , в ході огляду якого зафіксовано журнал вхідних та вихідних дзвінків з номером телефону « НОМЕР_1 », а також аудіозаписи розмов, на яких чутно розмову чоловіка та жінки з приводу повернення велосипеду (а.с. 82-87 том 1), однак жодних відомостей про те, що вказаний номер телефону належить ОСОБА_8 , а також, що зафіксована розмова відбувалась саме між ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження не містять, зокрема експертиза звукозапису не проводилась.

Посилання суду першої інстанції як на доказ доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 на протокол огляду предметів від 22.11.2022р. з фото таблицею до нього (т.1 а.с.105-110), відповідно до якого було оглянуто відеозапис з камер спостереження, що розташовані в під`їзді будинку АДРЕСА_5 , є безпідставним, оскільки як вбачається з вказаного протоколу і додатків до нього, він містить фотознімки особи, яка тримає в руках велосипед. Однак з вказаних фотознімків не вбачається обличчя особи, вказаний огляд проведено у відсутності потерпілої, а тому незрозуміло, з яких підстав слідчим було зроблено висновок, що на вказаному відеозаписі присутні саме потерпіла ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 .

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, у вказаному кримінальному провадженні не встановлені достатні, допустимі та беззаперечні докази для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України поза розумним сумнівом та вичерпані можливості їх отримати.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні відсутня достатня сукупність достовірних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 неможливо визнати законним та обґрунтованим, і цей вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпанням можливості їх отримати, тобто із підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження № 0000804 від 05.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4