Номер провадження: 11-сс/813/214/25
Справа № 947/23/25 1-кс/947/5/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.01.2025 якою в межах к/п №0000101 від 07.10.2024 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, який має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , займає посаду лікаря КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 28.01.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС 2 СВ (із дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_10 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 28.01.2025 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України із визначенням застави у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 996 200 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою з таких підстав:

- надані стороною обвинувачення докази не дають достатніх підстав вважати, що за встановлених обставин існують факти, які свідчать про вчинення ОСОБА_9 інкримінованого злочину. з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 не мав будь-яких можливостей на встановлення ступеню втрати працездатності особами колегіальним органом МСЕК чи надання відстрочки колегіальними органами ТЦК та СП, оскільки ніколи не був посадовою особою цих органів. Водночас, ОСОБА_9 не здійснював лікування ОСОБА_12 , не складав жодних медичних документів щодо стану його здоров`я, станом на теперішні час ОСОБА_12 не встановлено ступеню втрати працездатності колегіальним органом МСЕК;

- матеріали, якими обґрунтоване клопотання не містять обґрунтування заявлених ризиків. Після проведення обшуку 18.10.2024 ОСОБА_9 не залишав межі населеного пункту, за першою вимогою з`явився 23.10.2024 до ТУ ДБР для допиту. Після звільнення ОСОБА_9 з-під варти він не переховувався від правоохоронних органів, а звернувся до медичного закладу, та був госпіталізований. При цьому, дані для висновку про існування ризиків повинні бути не уявними, а конкретними, визначеними та підтвердженими відповідними доказами;

- підозрюваний ОСОБА_9 має незадовільний стан здоров`я, є лікарем, працював у авіаційних бригадах на Херсонському напрямку, має постійне місце проживання, вагітну дружину, дитину, місце роботи, до кримінальної відповідальності не притягувався,

- життя підозрюваного ОСОБА_9 в умовах ізоляції перебуває під загрозою;

- розмір визначеної застави є непомірним для підозрюваного, суперечить практиці ЄСПЛ, зокрема практиці, яка викладена у рішенні «Істоміна проти України» жодним чином не обґрунтований та не узгоджуєтеся з матеріалами справи, оскільки заподіяна шкода відповідно до клопотання складає 330 266 грн.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники підтримали свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленими на даний час службовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», виконуючи свою роль в заздалегідь розробленому плані з одержання неправомірної вигоди за безпідставне оформлення групи інвалідності, відповідно до якої ОСОБА_9 використовуючи свої корупційні зв`язки в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради збирав медичні документи з даними про неіснуючі захворювання на особу та отримував від неї неправомірну вигоду для подальшої передачі іншим учасникам злочинної групи, в один із днів в травні 2024, перебуваючи в м. Одеса, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_12 , з яким перебував у дружніх стосунках, про можливість надання йому допомоги в гарантованому оформленні групи інвалідності за станом здоров`я. Після чого, для реалізації своєї ролі та передачі неправомірної вигоди службовим особам КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», які мали вчинити в інтересах ОСОБА_12 дії з використанням свого службового становища що полягали в безпідставному оформленні групи інвалідності, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого отримання частини наданих грошових коштів, в один із днів в травні 2024, більш точної дати та часу встановити не виявилося за можливе, перебуваючи на території КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, через невстановленого на даний час посередника, отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 8000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.05.2024 складає 330 266, 4 грн. та є неправомірною вигодою у великому розмірі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.10.2024; протоколом обшуку від 18.10.2024, який було проведено за місцем проживання ОСОБА_12 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 від 21.10.2024; протоколом допиту ОСОБА_13 від 22.10.2024; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_13 від 21.10.2024; протоколом про проміжні результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 20.06.2024; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_7 з приводу необґрунтованості підозри, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Більш того, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд також враховує пояснення, надані прокурором у попередніх судових засіданнях з приводу того, що в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, зокрема шляхом проведення НСРД було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 він був у складі посадових осіб, які підробляли документи, для отримання інвалідності.

Водночас, сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити повідомлення про підозру ОСОБА_9 у визначеному законом порядку.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та/або перешкоджати кримінальному провадження іншим чином.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що підозрюваний знайомий із свідками.

Окрім того, апеляційний суд враховує надані прокурором матеріали, відповідно до яких в ході проведення обшуку за місцем роботи підозрюваного ОСОБА_9 були вилучені документи зокрема гр. ОСОБА_14 , який є військово зобов`язаною особою. Водночас, відповідно до висновку експерта №401 від 17.12.2024 має місце невідповідність між висновком МРТ ОСОБА_14 та МРТ, які містяться на сканованих матеріалах, окрім того із наданих експерту матеріалів вбачається необхідність встановити належність всіх наданих МРТ саме ОСОБА_14 .

У цьому контексті апеляційний суд також враховує, що наразі досудове розслідування триває, проводяться відповідні слідчі дії для встановлення всіх обставин та імовірних учасників кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів враховує посилання захисника відносно міцності соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_9 однак зауважує, що зазначені обставини не спростовають поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно незадовільного стану здоров`я підозрюваного, ОСОБА_9 апеляційний суд зауважує, що наказом МОЗ та МЮУ №239/5/104 від 10.02.2012 затверджений «Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, відповідно до якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО».

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_9 , до якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, має доступ до медичної допомоги.

Стосовно доводів захисника про те, що у зв`язку із воєнним станом перебування в умовах ізоляції становить загрозу для життя ОСОБА_9 колегія суддів звертає увагу, що внаслідок збройного вторгнення рф на територію України, перебуває життя та здоров`я кожного українця, як тих, хто боронить країну на полі бою, так і тих, хто забезпечує обороноздатність країни, працюючи та сплачуючи податки, частина яких іде на забезпечення функціонування установ попереднього ув`язнення, де утримуються особи, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень.

Більш того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, приходить до висновку про те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків дії та поведінка підозрюваного ОСОБА_9 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, який водночас не є для нього безальтернативним.

Що стосується доводів захисників відносно непомірного розміру застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Дійсно, оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_9 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 996 200 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що особливо актуальним є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень за фактами отримання неправомірної вигоди за складення історії хвороби з недостовірними відомостями про діагноз захворювання, що тягне за собою подальше зняття таких осіб з військового обліку у найбільш несприятливий час для держави у час збройної відсічі внаслідок повномасштабного вторгнення рф. Апеляційний суд також враховує імовірний розмір неправомірної вигоди, вилучення за місцем проживання підозрюваного дороговартісних автомобілів, що у своїй сукупності вказує на виключність випадку піл час вирішення питання про застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відтак колегія суддів в цілому погоджується із висновками слідчого судді щодо винятковості випадку при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 при цьому зауважує, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Більш того, у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ зі спливом часу ризики у кримінальному провадженні зменшуються, та обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях.

При цьому, з огляду на специфіку інкримінованого злочину, імовірну ступінь залученості підозрюваного ОСОБА_9 до його вчинення, відомості про майновий стан підозрюваного, ту обставину, що попередньо визначений розмір застава підозрюваним внесена не була, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на теперішній час застава у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є необхідною для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та дотримання справедливого балансу у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ДБР задовольнити частково та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.01.2025 якою в межах к/п №0000101 від 07.10.2024 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 28.01.2025, із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання ст. слідчого в ОВС 2 СВ (із дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_10 .

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 28.01.2025..

Визначити заставу у якості альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 542 000 грн..

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 20.01.2025, заставна сума за ОСОБА_9 судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

У разі внесення застави у визначеному розмірі звільнити підозрюваного ОСОБА_9 з-під варти та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього строком до 28.01.2025, в межах строку досудового розслідування наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді;;

- повідомляти слідчого, прокурора та слідчого суддю про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними визначеними слідчим у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4