Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/269/25
Провадження № 1-кп/723/1111/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець угоду про визнання винуватості від 24 січня 2025 року, по кримінальному провадженню № 0000005 від 08 січня 2025 року по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 332-2 КК України

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Республіки Румунія, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, дітей чи інших осіб які б перебували на його утриманні не має, раніше не судимого

встановив:

Громадянин Румунії ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачувався в тому, що він 08.05.2023 року в`їхав на територію України через МАПП «Красноїльськ» на підставі паспорта громадянина Республіки Румунія серії НОМЕР_1 виданого 03.05.2023, а 20 березня 2024 року слідував в пішому порядку на виїзд з території України до Респувбліки Румунія та під час проходження прикордонного контролю було встановлено, що він перевищив, передбачений статтею 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» № 150 від 15.02.2012, дозволений термін перебування на території України, а саме перебував більше 180 днів у зв`язку з чим стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився за що постановою від 20.03.2024 старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Красноїльськ» ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок несплати штрафу, 09 квітня 2024 року рішенням начальника групи організації адміністративного провадження відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на виконання вимог абзацу 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VІ громадянину Румунії ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) заборонено в`їзд в Україну строком на 3 роки.

В подальшому, не пізніше 03.07.2024 громадянин Республіки Румінії ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) будучи особою якій заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки, тобто до 09.04.2027 року незважаючи на обізнаність та усвідомлення заборони в`ї/зду на територію України, а також її наслідків, з метою реалізації свого злочинного умислу, перетнув державний кордон України, поза пунктом пропуску та 03.07.2024 року о 23,00 годині на МАПП «Красноїльськ» намагався здійснити виїзд з території України до Республіки Румунія.

06 липня 2024 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 прийнято рішення № 4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) та зобов`язано його до 06 липня 2024 року покинути територію України, що останній виконав та 06.07.2024 року покинув територію України через МАПП «Красноїльськ» в пішому порядку в напрямку Республіки Румунія.

10 липня 2024 року рішенням начальника 2-го відділення інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (типА) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) ОСОБА_9 , на виконання вимог пункту 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року № 3773-VІ, громадянину Республіки Румунія ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) заборонено в`їзд в Україну строком на 10 років

Будучи позбавленим права на в`їзд на територію України на 13 років, тобто до 04.04.2037 року ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) маючи прямий умисел на перетин державного кордону України у невстановлений час і місці, але не пізніше 07.01.2025 року повторно здійснив незаконний перетин державного кордону України поза пунктами пропуску і після чого 07.01.2025 року о 19,30 годині на напрямку 771 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на території Красноїльської ОТГ, Чернівецького району Чернівецької області був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 500 метрів від державного кордону України із Республікою Румунія.

Таким чином громадянин Республіки Румунія ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332-2 КК України незаконний перетин державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України у спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332-2 КК України повторний незаконний перетин державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України у спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В ході судового розгляду між обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) та прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 24 січня 2025 року, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, на тих умовах, що обвинувачений повністю і беззастережно визнає свою винуватість в скоєних кримінальних правопорушеннях і йому призначається покарання за ч.1 ст.332-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень і за ч.2 ст. 332-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 гривень та остаточно на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання призначити із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , ( ОСОБА_6 ) в присутності захисника ОСОБА_5 погодився із всіма доказами його винуватості, зазначеними в обвинувальному акті, підтвердив факт визнання винуватості та разом із прокурором ОСОБА_3 просили затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), який передбачений ч.1 та ч.2 ст. 332-2 КК України, класифікується, згідно ст.12 КК України, як не тяжкий злочин.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він, при цьому, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачений також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, в т.ч. і щодо обмеження права на оскарження вироку, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, вид покарання і обов`язки, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Обвинувачений відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України і розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинувачений розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Судом також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, щодо обмеження права на оскарження вироку.

При цьому обвинуваченому, захиснику та прокурору були роз`яснені підстави оскарження обвинувального вироку як в апеляційному так і в касаційному порядку.

В судовому засіданні, шляхом опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.332-2 КК України, кваліфіковано правильно і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Судом встановлено наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а перевіривши угоду, суд знаходить, що вона відповідає вимогам КПК України в т.ч. і в частині призначення обвинуваченому покарання оскільки обвинувачений вину визнав повністю і беззастережно. Розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є пом`якшуючими вину обставинами. Раніше не судимий, прийняв участь у наданні допомоги Збройним Силам України.

Суд враховує пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини та відсутність обтяжуючих обставин, тяжкість злочину, особу обвинуваченого та вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 січня 2025 року між обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000005 від 08.01.2025 року ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) та прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) визнати винуватим в скоєнні злочинів, що передбачені ч.1 та ч.2 ст. 332-2 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 січня 2025 року, покарання:

- за ч.1 ст. 332-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень;

- за ч.2 ст. 332-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд, Чернівецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду, після його проголошення, негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: