Справа № 732/1741/23
Провадження № 1-кп/732/10/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 (приймав участь у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (приймала участь у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді у Городнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000045 від 20.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 за даними протоколу затримання особи за ухвалою суду від 08.12.2024 був затриманий 08 грудня 2024 року об 11 годині 00 хвилин. Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 05 лютого 2025 року.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу і розгляду цього питання судом не відпали і не зменшились.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 проти поданого клопотання прокурора про продовження строку тримання від вартою ОСОБА_4 заперечила, просила відмовити у його задоволенні, вказавши на те, що дружині обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена довічно ІІІ група інвалідності, зараз вона знаходиться у лікарні та потребує догляду. Обвинувачений неодноразово був нагороджений відзнаками за відвагу під час оборони м. Чернігова, він усвідомив негативні наслідки своїх попередніх дій щодо нез`явлення в судові засідання, а тому продовження строку тримання під вартою є недоцільним.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та додав, що дружина наразі, яка має інвалідність, перебуває у лікарні, їй потрібний постійний догляд та піклування, у зв`язку з чим у обвинуваченого існує необхідність фізичної присутності поряд із дружиною.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення та захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах воєнного стану, кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Приймаючи рішення про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд враховує, що підстави, які були під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, підстави для обґрунтованої підозри його у вчиненні злочину на даний час ще не відпали, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, обраний раніше запобіжний захід слід продовжити. З огляду на вказане суд приходить до висновку про недоцільність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Будучи військовослужбовцем та маючи відкритий доступ до зброї зможе шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб вплинути на свідків. При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, створити штучні докази чи підбурити осіб як цивільних осіб, так і осіб з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань.

За наведених вище обставин, є достатні підстави вважати доведеними зазначені у клопотанні ризики.

Судом перевірялася можливість застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечать належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Крім того, згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді триманні під вартою.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали до 12 години 20 хвилин 28 березня 2025 року.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Чернігівській слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1