Провадження № 1-кс/175/4070/24
Ухвала

Іменем України

03 вересня 2024 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ознайомившись зі скаргою представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

До суду зі скаргою на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань звернувся представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

В тексті скарги зазначено, що 06 травня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську вихідним №3238 було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_3 .

Суд дослідивши матеріали скарги приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України строк оскарження дій чи бездіяльності слідчого становить десять днів з моменту вчинення дії або бездіяльності.

Зі скарги вбачається, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було подано 06 травня 2023 року. 04 липня 2024 року представником ТУ ДБР у місті Краматорську було отримано вищезазначене повідомлення. Отже, відповідно до ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого розпочалася після невнесення відомостей до ЄДРДР. Однак матеріалами скарги не підтверджено отримання ТУ ДБР у місті Краматорську вищевказаного повідомлення 04 липня 2024 року.

Як встановлено судом, що скарга подана до суду 30 серпня 2024 року (сформовано в системі «Електронний суд» 15.07.2024 року).

Відповідно до ст. 304 КПК України вбачається, що законодавець не пов`язує момент настання бездіяльності та початок строку на її оскарження з отриманням відповіді щодо невнесення відомостей в ЄРДР.

Тобто, строк початку бездіяльності відраховується саме з моменту її настання.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України не передбачено такого виду оскарження, як оскарження рішення щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому вважати, що відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, строк на оскарження обчислюється з моменту отримання відповіді неможливо та це не відповідає нормам КПК України та передбаченому законодавцем механізму оскарження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», яке прийняте палатою ЄСПЛ, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Обмеження щодо умов прийнятності скарги встановлені ч.2 та ч.4 ст. 304 КПК України.

Щодо законності мети обмеження, то в даному випадку обмеження, які встановлені ч.2 ст. 304 КПК України мають законну мету, так як розгляд скарги, яка подана після закінчення строку на оскарження не є законним, відповідно до вимог КПК України.

Щодо пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, то КПК України передбачає інший порядок вирішення вказаного питання, що дає можливість досягнути необхідну ціль.

Так, з ч.2 ст. 304 КПК України вбачається, що особа, яка звернулася зі скаргою після спливу строку на оскарження, може порушити питання щодо поновлення цього строку.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не може бути обмежено таким чином чи у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Так, відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги, законності мети обмеження та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду, що була порушена сама сутність права доступу до суду так як заявник може відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повторно звернутися зі скаргою та відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України порушити питання щодо поновлення пропущеного строку на оскарження із зазначенням фактичних даних на підтвердження поважності пропуску строку.

Одночасно суд звертає увагу, що оскільки згідно листа Голови Верховного Суду за вих. № 3350/02/2-24 від 30.08.2024 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване в м. Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку й Луганську області, переміщено до м. Дніпра та розміщено на території Шевченківського району, розгляд такої скарги відноситься до територіальної підсудності Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

За вказаних вище підстав скаргу необхідно повернути.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її отримання до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1