Справа № 206/764/25
Провадження № 1-кс/206/206/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , дослідивши клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000024, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 поштою на адресу суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000024, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. В обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що в провадженні СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській областізнаходиться кримінальне провадження № 0000024, внесеного до ЄРДР 10.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 09.02.2025 до ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській областінадійшов рапорт від працівників УПП в Дніпропетровській області про те, що 09.02.2025 приблизно о 23 год. 00 хв., під час патрулювання Самарського району за адресою: м. Дніпро вул. Чаплинська, біля буд. 148, було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при поверхневій перевірки в правому кармані джинсових брюк виявлено згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожого на наркотичну (ЖЕО 2341). У зв?язку з вищевикладеним, поліцейськими УПП в Дніпропетровській області ДПП викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області. У подальшому, 09.02.2025 в період часу з 23 години 50 хвилин по 00 годину 22 хвилин, під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Чаплинська, біля буд. 148, слідчим ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_5 , було зафіксовано факт перевезення вищевказаної речовини на транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , у зв?язку з чим слідчим ОСОБА_5 вилучено вказаний транспортний засіб, а також ключі від нього, які поміщено та опечатано до спец. пакета ICR0058915, також виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожого на наркотичну, який поміщено до спец. пакету ICR0058932. Метою арешту є збереження вказаного транспортного засобу, як речового доказу з метою встановлення об?єктивної істини у кримінальному провадженні. Вказаний транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки на ньому перевозилася вищевказана вилучена в ході огляду місця події речовина, схожа на наркотичну, транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та направлений на майданчик ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська 4. Оскільки транспортний засіб є доказом кримінального правопорушення, існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання, у зв?язку з чим необхідно вирішити питання щодо накладення арешту на нього. Так, транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі 21011 д.н.з. « НОМЕР_1 » зеленого кольору, в поррядку ст. 98 КПК України є речовим доказом оскільки є матеріальним об?єктом, який може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи вище викладене для підтвердження або спростування факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, або іншого кримінального правопорушення, виникла об?єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином та використовувати наступне майно: транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі 21011 д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, та ключі від нього.

Дослідивши клопотання разом із додатками, на предмет відповідності ст.ст. 170, 171 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, у клопотанні не зазначено, для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення має значення автомобіль марки «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, наведені дізнавачем доводи щодо необхідності накладення арешту саме з метою збереження речових доказів є сумнівними за своєю суттю, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), адже, у даному випадку, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В той же час, дізнавачем в клопотанні не зазначено конкретних підстав та мети застосування арешту автомобіля марки «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, а лише зазначені загальні фрази та припущення, які не чім не аргументовані та не мають жодного документального підтвердження.

Також, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Крім того, дізнавачем у клопотанні не вказано адресу або будь-яку іншу контактну інформацію власника автомобіля, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання для розгляду клопотання за його участі.

Так, дійсно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Дізнавач не обґрунтував, які існують підстави вважати, що автомобіль, вилучений в ході проведення огляду місця події є речовим доказом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України чітко визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, в клопотанні дізнавачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази необхідність такого застосування щодо вилученого автомобіля та доводи дізнавача знов ґрунтуються лише на припущеннях.

Щодо долучених до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 07 листопада 2018 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання жодна копія документу не засвідчена належним чином, відповідно до визначених вище вимог.

Крім вищезазначеного, слід звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 1, 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 ст. 233 КПК України. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

Однак, до клопотання дізнавача не долучено протокол огляду саме автомобіля «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, а долучено лише протокол огляду місця події від 09.02.2025.

Частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що клопотання має бути повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131-132, 170-174, 369, 371, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000024, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків.

Для усунення недоліків встановити прокурору строк в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1