УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 363/1986/13-к

провадження № 51-685 км 17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

виправданого ОСОБА_6 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Золотоноша Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 358 КК України, визнано невинуватим і виправдано в зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року апеляцію прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій, прокурор ОСОБА_8 оскаржив їх у касаційному порядку.

Однак, 31 січня 2025 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 про відмову від касаційної скарги.

Крім того, 05 лютого 2025 року на електронну адресу Суду також надійшла заява ОСОБА_6 , у якій він просив суд касаційної інстанції винести окрему ухвалу та зобов`язати органи ДБР і НАБУ відкрити/порушити кримінальну справу про вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб (правоохоронців, посадовців, експертів, державних службовців) за ч. 2 ст. 372, статтями 364-366 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію:

- прокурора ОСОБА_5 , яка просила закрити касаційне провадження у зв`язку з відмовою прокурора ОСОБА_8 від касаційної скарги, а також вважала, що заява ОСОБА_6 , з огляду на наявні підстави для закриття касаційного провадження, не підлягає розгляду;

- виправданого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які теж просили закрити касаційне провадження за вказаних обставин, а також наполягали на задоволенні заяви ОСОБА_6 про винесення судом касаційної інстанції окремої ухвали,

колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю, а заява ОСОБА_6 - залишенню без розгляду, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 390 КПК України 1960 року до початку розгляду справи в касаційному суді особа, що подала скаргу, та особи, зазначені у ч. 4 ст. 384 цього Кодексу, - щодо скарги прокурора в межах його позицій, мають право доповнити, змінити або відкликати її, а також подати свої заперечення на скаргу іншого учасника судового розгляду, додержуючись при цьому вимог ст. 355 цього Кодексу.

Прокурор ОСОБА_8 ,який подав касаційну скаргу, скористався таким правом та направив на електронну адресу Суду заяву про відмову від своєї касаційної скарги, що фактично, з огляду на положення ст. 390 КПК України 1960 року, є відкликом касаційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 396 КПК України 1960 року у разі відкликання касаційних скарг касаційний суд виносить ухвалу про закриття касаційного провадження, якщо іншими учасниками судового розгляду рішення не було оскаржене в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки до касаційного розгляду було прийнято лише касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , а інші учасники судового розгляду судові рішення судів попередніх інстанцій у касаційному порядку не оскаржували, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відклик касаційної скарги прокурора та закрити касаційне провадження.

Крім того, з огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що в цьому випадку в суду касаційної інстанції відсутній предмет касаційного перегляду, у зв`язку з чим відсутні й процесуальні підстави для вирішення поданої ОСОБА_6 заяви про постановлення окремої ухвали з наведених у ній підстав, а тому таку заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючисьстаттями 390, 396 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

постановив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_6 закрити.

Заяву ОСОБА_6 про винесення окремої ухвали залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3