Номер провадження: 11-сс/813/1811/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000005 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно вилучене 04.10.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy Siolike, IMEI: НОМЕР_1 з сім-картками з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 шляхом заборони користування та розпорядження майном.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів по якому 21.10.2024 року призначена комп`ютерно-технічна експертиза.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчому не було надано судом права здійснити вилучення мобільного телефону по ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Слідчий мав можливість скопіювати наявну на телефону інформацію, копії якої визнаються судом як оригінали.

Мобільний телефон не є знаряддям вчинення злочину.

Зазначає, що вона не є підозрюваною по вказаному кримінальному провадженні.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно зі Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів клопотання прокурора вбачається, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000005 від 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області.

Підставою для реєстрації кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань став аналітичний продукт №71/0/23.13-03-26-23 від 19.10.2023, складений управлінням аналізу інформації та управління ризиками Територіального управління БЕБ в Одеській області.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період з 01.01.2020 по 31.12.2021 року ТОВ «Білд Констракшн Груп» () був виконавцем робіт з капітального та поточного ремонту за кошти ряду комунальних та бюджетних підприємств. Проведеним аналітичним дослідженням встановлено, що частина отриманих ТОВ «Білд Констракшн Груп» коштів за виконання робіт з капітального та поточного ремонту не відображена у податковій звітності підприємства, що в свою чергу призвело до несплати підприємством податку на додану вартість на загальну суму 8 081 352,4 грн, що є коштами в особливо великих розмірах.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Білд Констракшн Груп» () зареєстровано 14.08.2017 за №0063423 в юридичному департаменті Одеської міської ради, знаходиться на обліку в ГУ ДПС в Одеській області (Приморська ДПІ), знаходиться на загальній системі оподаткування та є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності підприємства є будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20).

Засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Білд Констракшн Груп» () в інкримінований період був ОСОБА_9 (фізична особа відмовилась від РНОКПП за релігійними переконаннями, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ТОВ «Білд Констракшн Груп» () в період з 2020 року по теперішній час стало переможцем закупівель замовниками яких Визирська сільська рада Одеського району Одеської області (), Відділ освіти, молоді та спорту Визирської сільської ради Одеського району Одеської області (), Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (), Управління капітального будівництва Одеської міської ради (), Регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» (), Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області (), Сичавська сільська рада Лиманського району Одеської області (), Відділ освіти, молоді та спорту Лиманської районної державної адміністрації Одеської області () на загальну суму 76 млн грн, що підтверджується протоколом огляду Єдиного веб-порталу використання публічних коштів «Spending».

Однак, згідно з інформацією, яка міститься в аналітичному продукті, частина коштів у розмірі 44 488 114,37 грн, отриманих ТОВ «Білд Констракшн Груп» () від розпорядників комунальних та бюджетних коштів за виконані будівельно-монтажні роботи в порушення вимог п. 187.7 ст.187, п. 201.1., 201.7 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI не відображена підприємством у податковій звітності за звітні (податкові) періоди з січня 2020 року по грудень 2021 року, що спричинило в свою чергу ненадходження до державного бюджету податку на додану вартість на загальну суму 8081352,4 грн.

Проведеним оглядом 01.07.2024 Єдиного веб-порталу використання публічних коштів «Spending» встановлено, що після скасування 31.07.2023 реєстрації ТОВ «Білд Констракшн Груп» () у якості платника єдиного податку підприємство у період з 09.02.2022 по 10.06.2024 від Визирської сільської ради Одеського району Одеської області (), Відділу освіти, молоді та спорту Визирської сільської ради Одеського району Одеської області () та Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації () отримало 34544012,85 грн, які не відображені ТОВ «Білд Констракшн Груп» () у складі податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні податкові період з січня 2022 по травень 2024 року.

Згідно висновків аналітичного продукту №66/0/23.13-02-29-24 від 15.07.2024 встановлено порушення службовими особами ТОВ «Білд Констракшн Груп» () п.187.7 ст.187, п.201.1., ст.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України в частині не відображення у податковій звітності підприємства за період з 01.01.2022 по 31.05.2024 отримані на розрахунковий рахунок бюджетні кошти у сумі 23876039,56 грн., що призвело до недекларування та несплати податку на додану вартість в зазначеному періоді на суму 3 979 339,93 грн.

Крім цього, в ході здійснення досудового розслідування проведено тимчасовий доступ до речей та документів, володільцем яких є ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123) за результатом якого вилучено рух коштів по банківському рахунку ТОВ «Білд Констракшн Груп» () за № НОМЕР_5 (українська гривня).

Проведеним оглядом банківського рахунку встановлено, що підприємство станом і на теперішній час не здійснює відображення доходів, отриманих від розпорядників комунальних та бюджетних коштів за виконані будівельно-монтажні роботи, хоча фактично з 31.07.2023 перебуває на загальний системі оподаткування і є платником податку на додану вартість.

Крім цього, проведеним оглядом встановлено, що ТОВ «Білд Констракшн Груп» () на момент вилучення руху коштів по банківському рахунку отримав на вказаний розрахунковий рахунок грошові кошти у загальній сумі 72 745 200 грн, які в подальшому без відображення у податковій звітності та реєстрації податкових накладних у сумі 59 814 660,52 грн перерахував на пов`язане підприємство ТОВ «Міські Технології» (), які частково не відображені ТОВ «Міські Технології» () у складі податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні податкові період з січня 2020 року по грудень 2023 року.

Згідно висновків аналітичного продукту №67/0/23.13-02-29-24 від 15.07.2024 встановлено порушення службовими особами ТОВ «Міські Технології» () п.187.1 ст.187, п.201.1., ст.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України в частині не відображення ТОВ «Міські Технології» () в податковій звітності підприємства за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 отримані на розрахунковий рахунок кошти від ТОВ «Білд Констракшн Груп» () у сумі 36297451,97 грн, що призвело до недекларування та несплати податку на додану вартість в зазначеному періоді на суму 6 049 575,33 грн.

Враховуючи вище викладене, умисними діями службових осіб ТОВ «Білд Констракшн Груп» () та ТОВ «Міські Технології» () завдано державному бюджету збитків на загальну суму 18110267,7 грн, що є коштами в особливо великих розмірах.

Попередня правова кваліфікація злочину є умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових) платежів в особливо великих розмірах, передбачена ч. 3 ст. 212 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

В періоді, за який проводилось дослідження, відповідальним за фінансово - господарську діяльність ТОВ «Білд Констракшн Груп» () був директор та головний бухгалтер ОСОБА_9 (фізична особа відмовилась від РНОКПП за релігійними переконаннями, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ), відповідальним за фінансово - господарську діяльність ТОВ «Міські Технології» () був ОСОБА_10 (РНОУПП НОМЕР_6 ), який у тому числі є фізичною особою-підприємцем та керівником, головним бухгалтером співзасновником ПП «Інвест-Трейдінг» (), ТОВ «Будівельні технології 2000» () та ТОВ «ЕПТ Пласт» ().

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєння кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню 04.10.2024 на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси №1-кс/947/13451/24 від 02.10.2024 проведено обшук за місцем проживання голови Визирської сільської ради Одеського району Одеської області () ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_7 ) за адресою: АДРЕСА_1 за результатами проведення якого виявлено та вилучено мобільний телефон, який попередньо оглянуто та визнано речовим доказом, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy Siolike, IMEI: НОМЕР_1 з сім-картками з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Того ж дня, старшим детективом з дотриманням вимог ст. 110 КПК України прийнято рішення про визнання вказаного мобільного телефону речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він містить інформацію щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що є підстави вважати, що у вилученому телефоні міститься обмін повідомленнями щодо виконання будівельних робіт ТОВ «Білд Констракшн Груп», крім цього на вказаному пристрої можуть міститись переписки та документи в електронному вигляді, які містять у собі обставини проведення фінансово-господарських операцій ТОВ «Білд Констракшн Груп» в частині виконання будівельних робіт, які в подальшому не відображені у податковій звітності підприємства, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Накладення арешту на мобільний телефон необхідно для проведення його огляду, виконання призначеної 21.10.2024 року комп`ютерно-технічної експертизи з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження. Зазначений телефон належить керівнику відділу освіти, молоді та спорту Визирської сільської ради, який був замовником будівельних робіт з боку ТОВ «Білд Констракшн Груп», взаємовідносини яких є предметом досудового розслідування.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони недоведені та спростовуються матеріалами справи.

Будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000005 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4