Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/140/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 369 КК України, -

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень 00 коп.

У разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень 00 коп.

У разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії нетяжкого та тяжких злочинів, за найтяжче кримінальне правопорушення передбачено покарання до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, що підвищує його суспільну небезпеку. Отже, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є підстави вважати про наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто, процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на незаконність ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року. Зазначає, що матеріали кримінального провадження сфальсифіковані працівниками поліції. Підозра обгрунтованна неналежними та недопустимими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості щодо якого 08.02.2023 внесено до ЄРДР за № 0000114 та від 01.07.2023 за № 0000742, стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 369 КК України,

Під час судового засідання прокурором подано письмове клопотання про продовження дії запобіжного заходу застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор послався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, судом досліджено обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, зважено доводи клопотання прокурора та постановлено продовжити, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії нетяжкого та тяжких злочинів, за найтяжче кримінальне правопорушення, передбачено покарання до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Обвинувачений раніше судимий: 12 квітня 2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 310 КК України до покарнаня у виді позбавленя волі на строк 3 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік; 11 липня 2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградськоїобласті за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Наведене свідчить про асоціальність поведінки ОСОБА_6 , негативно характеризує його особу та підвищує суспільну небезпеку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстнації продовжуючи дію запобіжного заходу ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються останньому, дійшов правильного висновку про наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, місцевим судом, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, міри покарання, а також особи обвинуваченого, правильно встановлено наявність ризиків передбачених кримінальним процесуальним законом, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість обвинуваченого ОСОБА_6 ухилятися від кримінальної відповідальності, переховуватися від суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, в тому числі і залишити межі території України, оскільки покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене виключно у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , останній може незаконно впливати, як особисто так і через знайомих, на вже допитаних свідків, з метою зміни та дачі показів на його користь;

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від суду дійсні обставини підготовки до злочину, його вчинення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, у т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення;

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі стосовно осіб, які дають покази підтверджуючі його вину, будучи особою, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і як результат схильною до вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме: 12 квітня 2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 310 КК України до покарнаня у виді позбавленя волі на строк 3 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік; 11 липня 2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградськоїобласті за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Тобто, процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку, відповідає характеру і тяжкості кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, отже більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Отже, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - відсутні.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Оскільки строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

При цьому, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 5 ст. 182, ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов правильного висновку про необхідність визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір застави, суд першої інстанції в достатній мірі врахував обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність соціальних зв`язків та обґрунтовано визначив йому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень 00 коп., у разі внесення застави поклав обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання апелянта на те, що матеріали кримінального провадження сфальсифіковані працівниками поліції, підозра обгрунтованна неналежними та недопустимими доказами, а його дії неправильно кваліфіковані, є неспроможними, оскільки питання оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину та правильсті кваліфікації його дій, вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4