Справа № 183/8976/23
Провадження № 1-кп/188/97/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року с.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0001006

обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодружений, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдата, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

за участю:

прокурор : ОСОБА_4

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в режимі відео конференції

ВСТАНОВИВ :

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, подавши письмову заяву та згоду командира військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2022 № 4 (по стройовій частині) солдата запасу ОСОБА_3 призваного по загальній мобілізації, призначено в посаду стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення. У подальшому, ОСОБА_3 переведений на посаду штукатура будівельного відділення взводу загальнобудівельних робіт військової частини НОМЕР_2

Таким чином, солдат ОСОБА_3 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно з ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною,, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Дніпропетровської області.

09 березня 2023 р. у зв`язку з сімейними обставинами та на підставі рапорту, ОСОБА_3 було надано звільнення з військової частини НОМЕР_2 у період з 10 по 12 березня 2023 року.

12 березня 2023 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Так, приблизно о 20 годині 00 хвилин 12 березня 2023 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її в посаді штукатура будівельного відділення взводу загальнобудівельних робіт військової частини НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та був незаконно відсутній на службі до 26 липня 2023 року, коли був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Таким чином солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у військовому званні «солдат», перебуваючи в посаді штукатура будівельного відділення взводу загальнобудівельних робіт військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 12 березня 2023 року, перебуваючи у звільнені, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та незаконно був відсутній на військовій службі у вказаній військовій частині до 26 липня 2023 року

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України -дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник просять клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження, враховуючи заявлене клопотання, подану письмову заяву обвинуваченого та згоду командира військової частини.

Вивчивши клопотання та додані матеріали справи суд приходить до висновку клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

До суду надійшла письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_6 вих.№940/45078 від 30.11.2024 року.

Згідно наданого документу ОСОБА_3 має бажання та намір продовжити військову службу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 під час дії воєнного стану вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 КК України, наявні підстави, передбачені ч.5 ст.401 КК України для його звільнення від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Відповідно до ст.203 КПК ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію при закритті кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти слід скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 401, 407 КК України, ст.ст. 392-395, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001006 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження №0001006 закрити.

Звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

ОСОБА_3 невідкладно, не пізніше набрання ухвалою законної сили , прибути до військової частини НОМЕР_3 (місця проходження військової служби).

Командиру військової частини НОМЕР_3 не пізніше 72 годин з моменту прибуття військового ОСОБА_3 , але не пізніше набрання цією ухвалою законної сили, поновити виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Копію ухвали вручити ОСОБА_3 , направити захиснику, прокурору та командиру військової частини НОМЕР_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1