Справа №127/515/25
Провадження №1-кс/127/168/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000670, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000670 від 16.09.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області надіслано для розгляду по суті обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що їхній знайомий ОСОБА_8 перебуває на наркологічному обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» та отримує за призначенням лікаря- нарколога наркотичний лікарський засіб - метадон, домовилися незаконно придбати його у ОСОБА_8 .

В подальшому у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не передав ОСОБА_7 та ОСОБА_5 наркотичний лікарський засіб - метадон, останні вирішили помститися ОСОБА_8 та позбавити його життя.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, 16.09.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , взяли із собою предмет, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на бейсбольну биту та направились до місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де почали очікувати на прибуття останнього.

Близько 11 год. 40 хв. 16.09.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі вищезазначеного будинку, помітили ОСОБА_8 , який направився до своєї квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою.

У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу почали переслідувати ОСОБА_8 до самого помешкання та діючи узгоджено, долаючи спротив ОСОБА_9 незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 почали вимагати від ОСОБА_8 вийти з квартири та почувши відмову, ОСОБА_7 відштовхнув мати ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , і реалізуючи спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, діючи з особливою жорстокістю, в присутності ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що своїми діями завдає останній особливих психічних та моральних страждань у вигляді тяжких душевних переживань, почав наносити ОСОБА_8 множинні удари кулаками в область голови.

У цей же час, ОСОБА_5 діючи узгоджено з ОСОБА_7 , з метою досягнення спільного злочинного умислу на позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , яка намагалася захистити ОСОБА_8 від нападу зазнає особливих психічних та моральних страждань у вигляді тяжких душевних переживань утримував її руками не дозволяючи їй припинити нанесення тілесних ушкоджень синові.

Унаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів кулаками ОСОБА_8 , останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 наніс ще декілька (не менше 3) ударів ногами в область голови ОСОБА_8 , внаслідок яких потерпілому спричинено тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від якої останній помер на місці події.

Відповідно до висновку експерта № 1088 від 12.11.2024 при судово- медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (синці, садна та рани обличчя та волосяної частини голови, субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом правої очної частини лобної кістки) та синців, саден грудної клітки, живота та верхніх кінцівок.

Смерть ОСОБА_8 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилася розвитком набряку та дислокації головного мозку, що підтверджується наявністю вказаних складових закритої черепно-мозкової травми, слідів дислокаційних процесів головного мозку, ознаками швидконасталої смерті та результатами мікроскопічного дослідження.

Реалізувавши свій спільний злочинний умисел ОСОБА_7 із ОСОБА_5 , зникли з місця події.

Наразі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні не призначено, в той час як строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_5 закінчується 10.01.2025.

На цей час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватися від суду.

ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому перебуваючи на волі він зможе на них незаконно впливати, з метою спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати.

Стан здоров`я та вік ОСОБА_5 дозволяють утримувати його під вартою.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, а також сприяти виконанню покладених на обвинуваченого обов`язків, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу підтримав, оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку захисника.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані обвинуваченого, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 16.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В рамках вказаного провадження ОСОБА_5 17.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК Україниобґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що обвинуваченому відомі персональні дані свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для обвинуваченого, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому однією з цілей обрання та продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000670 від 16.09.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області 06.01.20525 надіслано для розгляду по суті обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4,12 ч. 2 ст. 115 КК України, однак підготовче судове засідання не призначено.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Таким чином, враховуючи обставини та тяжкість вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора доцільно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 08.03.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя