Справа № 344/6039/25
Провадження № 1-кс/344/2753/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в рамках кримінального провадження № 0002219 від 19.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулась з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення та перевиховання не став, а вчинив новий умисний злочин, зокрема, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці придбав предмет, зовні схожий на пістолет, який зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_4 , не маючи наміру здати предмет, зовні схожий на пістолет до правоохоронних органів, 19.10.2020 близько 03 год 00 хв, зберігаючи при собі вказаний предмет, перебував неподалік будинку № 60, що по вул. Івасюка, в м. Івано-Франківську.

Надалі, із вказаним предметом ОСОБА_4 направився до будинку АДРЕСА_1 , де залишив предмет зовні схожий на пістолет на травянистому покритті біля тротуару неподалік вищевказаного будинку.

19 жовтня 2020 року у період часу з 05 год 00 хв по 05 год 46 хв, під час проведення огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на пістолет із маркуванням на затворі «Ekol Volga Cal. 9 mm P.A.K.».

Відповідно до висновку експерта, наданий на дослідження предмет є нетиповою короткоствольною вогнепальною зброєю. Наданий на дослідження предмет є гладкоствольним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнального, самозарядного пістолету марки «Ekol» моделі «Volga» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Туреччина). Вказаний пістолет придатний для стрільби.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину на шлях виправлення та перевиховання не став, а вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 03 квітня 2025 року, близько 12 год 30 хв ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 на автомобілі марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_2 приїхали до будинку № 21 по вул. Матейки в м. Івано-Франківську, де у приміщенні кав`ярні «Buro coffee» придбали собі напої. У цей час, у приміщенні зазначеної кав`ярні також перебував ОСОБА_7 .

Надалі, отримавши замовлення, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 вийшли з приміщення кав`ярні на вулицю.

Перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 , до ОСОБА_7 підійшли 5-6 невстановлених осіб чоловічої статі, які розпочали із останнім конфлікт.

У цей час у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на вчинення хуліганських дій із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, а саме - предмета, зовні схожого на пістолет.

Приводячи свій неправомірний умисел на вчинення хуліганських дій у виконання, ОСОБА_4 , використовуючи малозначний привід у вигляді конфлікту ОСОБА_7 із невідомими особами, діючи умисно та усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи вседозволеність та явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, в присутності сторонніх осіб, діючи з особливою зухвалістю, утримуючи у свої правій руці заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме - предмет, зовні схожий на пістолет та здійснив із нього два постріли у напрямку невстановлених осіб, однак, влучив у припаркований поруч автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , чим спричинив матеріальну шкоду останньому.

Хуліганські дії ОСОБА_4 носили явно виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_3 , житель АДРЕСА_4 , громадянин України, українець, не працюючий, неодружений, на утриманні дітей немає, депутатом та інвалідом не являється, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , раніше судимий 07.09.2022 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн.

04 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме - відомостями, які містяться в протоколі огляду місця події, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідками, оглядами відеозаписів та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , належать до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити, заставу просив не визначати, оскільки злочин було вчинено за допомогою зброї, що могла завдати шкоди потерпілому.

В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечила проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за необґрунтованістю підозри та відсутністю будь яких ризиків. Просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою, а саме, домашній арешт в нічну пору доби, оскільки підозрюваний перебуває ще на лікуванні після неправомірних дій інших осіб, які завдали йому тілесних ушкоджень, що підтверджується медичною документацією.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Додатково пояснив, що він офіційно не працевлаштований, але отримує щомісячний дохід близько 50-60 тисяч гривень.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

03.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Отже, в даному випадку до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність частково обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі та усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочинів може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані та про місце їх перебування.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення хуліганських дій.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, наявність судимостей.

Щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту в нічну пору доби, як просить сторона захисту.

Відповідно до ч. 1 та ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Але вказаний запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, які зазначені вище, оскільки раніше підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296 КПК України та належних висновків для себе не зробив. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням зброї, що підтверджується показами свідків, один із яких є військовим, потерпілого, що свідчить про те, що він має доступ до предметів, зовні схожих на зброю.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Прокурор просить не визначати розмір застави, але обґрунтованих підстав для такого слідча в клопотанні не вказала, а прокурор в судовому засіданні не навів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням наведеного немає жодних підстав не визначати заставу, оскільки відомості зазначені в підозрі та матеріали, якими обґрунтоване клопотання не містять даних про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування до будь кого, зокрема потерпілого ОСОБА_8 , якому пошкоджено автомобіль.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що є підстави визначити розмір застави, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинено під час того коли в країні війна, місце вчинення центральна частина міста, вулиця з житловими будинками, поблизу міська лікарня, час вчинення обідня пора, на вулиці перебувало багато людей, міг постраждати будь хто, хто проходив повз чи перебував вдома, в машині, підозрюваний мав і повинен був розуміти наслідки, які можуть настати. Обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення викликали значний суспільний резонанс в місті, спричинило ще більшу тривожність у людей, зважаючи на військовий стан та серію терактів, які відбуваються по всій країні.

Вважаю, що розмір застави в сумі 2 000 000 гривень зможе нівелювати всі ті ризики які зазначені вище та спонукати підозрюваного до належної процесуальної поведінки.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з визначенням застави 2 000 000 гривень з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Саме такий розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання підозрюваного, а саме з 03 квітня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 червня 2025 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Визначити заставу 2 000 000 (два мільйони гривень), яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 01 червня 2025 року включно обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування з свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківськ ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 07 квітня 2025 року о 09.00 год.