Єдиний унікальний номер: 378/170/25
Провадження № 1-кп/378/11/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 0003843 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахти Ростовської області, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимості,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 до Ставищенського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003843.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

01 грудня 2024 року близько 19 години 40 хвилини, ОСОБА_4 знаходився в будинку АДРЕСА_2 , де в цей час розпивав алкогольні напої спільно із ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, раптово та умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область правого вуха, від якого той впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_4 взяв до рук стільця, яким наніс ще чотири удари в область голови, тим самим спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, субдуральної гематоми справа до 300 см3, субарахноїдальних крововиливів та крововиливів в тканину головного мозку, крововиливів в м`які покриви голови, ран на голові та на правому вусі, синців на верхніх кінцівках. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2».

Смерть ОСОБА_6 , 1962 р.н., настала від відкритої черепно-мозкової травми, що проявилась переломом кісток склепіння та основи черепа та забоєм головного мозку.

Ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа; субдуральна гематома справа до 300 см3, субарахноїдальні крововиливи та крововиливи в тканину головного мозку; крововиливи в м`які покриви голови, рани на голові та на правому вусі, синці на верхніх кінцівках мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілеснк ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У даному кримінальному провадженні 19 лютого 2025 року між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 121 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. Також вказаною угодою сторони погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 8 років позбавлення волі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 подала до суду письмову заяву, якою надала згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб та потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладання угоди, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди та призначення узгодженого угодою покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнає свою вину повністю, є особою, яка в силу ст. 89 КК України не має судимості, по місцю проживання характеризується задовільно, на утриманні має двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та 28.03.2014 років народження, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд погоджується з наведеними в обвинувальному акті обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання та визнає відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 лютого 2025 року, укладену між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 за письмової згоди потерпілої ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання з 02 грудня 2024 року.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою в Державній установі „Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 не змінювати до вступу вироку в законну силу.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року, провадження 1-кс/357/2737/24, та ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року, провадження 1- кс/357/2736/24.

Речові докази: джинси темно-синього кольору та кофту чорного кольору, бинт просякнутий речовиною бурого кольору у паперовому конверті, елементи дерев`яного стільця, дві скляні чарки, скляну пляшку з-під горілки об`ємом 0,2 л марки «Первак», дерев`яний стілець без однієї ніжки, змив РБК з дверцят шафи у паперовому конверті, змив із плями речовини бурого кольору у паперовому конверті знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1