Справа № 488/4778/23
Номер провадження № 1-кп/488/110/25
У Х В А Л А
Корабельний районний суд міста Миколаєва
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 6 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.1 ст.301-1 КК України,-
22.01.2025 р. у судовому засіданні прокурором, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину, незаконного впливу на свідків і потерпілу, не зменшилися, заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд у клопотанні прокурора відмовити, пославшись на те, що не має наміру здійснювати вплив на потерпілих та свідків, а також переховуватися від суду, влаштується на роботу з метою отримання прибутку.
Захисник обвинуваченого в обгрунтування своєї позиції щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, послався на те, що обвинувачений вже півтора роки перебуває під вартою, у зв`язку із чим заявлені прокурором ризики автоматично зменшилися. У разі, якщо суд не знайде підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, захисник просив визначити обвинуваченому розмір застави.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримала, з огляду на те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із наступного.
Так, ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Санкція статті 152 частини 6 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, ч.3 ст. 153 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, ч.2 ст. 156 КК - на строк від п`яти до восьми років, ч.1 ст.301-1 КК - на строк від двох до шести років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання, у разі визнання судом його винним, сама по собі є обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Поміж іншого, репутація обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, або інших чинників, які б утримували його від втечі, дає підстави суду дійти висновку про доведеність ризику можливого переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення вини.
До того ж, інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим за обтяжчуючих обставин - відносно малолітньої дитини та у присутності дитини, вчинення злочину повторно та щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 вчиняв кримінальні правопорушення відносно своїх рідних малолітніх племінників неодноразово та систематично, а також в ході своєї злочинної діяльності з використанням «мережі «Інтернет» одержував доступ до дитячої порнографії та самостійно створював графічні файли з інформацією щодо дитячої порнографії, яку зберігав за місцем свого мешкання без мети збуту, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень сексуального характеру щодо неповнолітніх.
Враховуючи, що обвинуваченому відомо місце проживання потерпілих, їх місце навчання, наявні засоби зв`язку з останніми як родичами, аналогічне стосується і свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також законного представника потерпілих, суд також знаходить слушними доводи прокурора про наявність ризику здійснення ОСОБА_6 тиску на потерпілих, які є малолітніми, та можуть легко піддаватись впливу, з метою вжиття заходів до підмови потерпілих чи свідків, здійснити тиск на них шляхом погроз та інших заходів впливу, на зміну їх показів та створення штучного алібі для уникнення можливого покарання, у разі доведення його вини.
Таким чином, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати.
На думку суду, у сукупності перелічені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого, свідчать про те, що ризики, враховані при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - зокрема, ризик ухилення обвинуваченого від суду, можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, впливу на потерпілих та свідків, продовжують існувати, а тому, у разі спливу строку тримання його під вартою чи застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж раніше обраного судом, він може вчинити спробу переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення чи вплинути на свідків і потерпілих, тому суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
З огляду на наведене, доводи захисника та обвинуваченого, на переконання суду, не можуть свідчити про відсутність ризиків здійснення останнім вищевказаних дій у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, беручи, до уваги практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення «Шабалін проти Росії» від 19 жовтня 2014 року про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення), з метою попередження вищевказаних ризиків суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора.
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який відносно обвинуваченого суд не вбачає.
Рішення про відсутність підстав для визначення розміру застави розглянуто судом при постановленні ухвали від 28.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , останній звинувачується у вчиненні насильницьких злочинів проти статєвої недоторканості малолітньої та неповнолітнььої особи, відтак у клопотанні захисника з цього приводу слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 23.03.2025 року включно.

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, визначення розміру застави - відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3