Провадження № 1-кп/161/1686/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 грудня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003361, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 29.11.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Паридуби Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою спеціальною освітою, вдівця, пенсіонера, працюючого вахтером ТОВ «А-ТЕРА», не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 02 жовтня 2024 року о 10.10 год., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ 21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 повулиці Львівській м.Луцька Волинської області, навпроти будинку №150, рухаючись в напрямку вулиці Станіславського зі швидкістю близько 50 км/год, в порушення п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , яка переходила проїжджу частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу останній, скоївши на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодженняу вигляді закритого уламкового перелому кісток тазу (обох сідничних і лобкових кісток, крижової кістки справа) з порушенням цілості тазового кільця, закритого внутрішньо-суглобового імпресійного перелому зовнішнього виростка та міжвиросткового підвищення правої велико-гомілкової кістки із задовільним стоянням уламків, гемартрозу правого колінного суглобу, забійної рани лобно-тім`яної ділянки голови справа та садна чола, струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21-ї доби.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

- в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

- в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішоход, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення та підтвердив фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаявся та відшкодував шкоду завдану потерпілій.

Захисник обвинуваченого подав суду письмове клопотання, згідно якого просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, в зв`язку з примиренням винного з потерпілою, оскільки потерпілій повністю відшкодовано заподіяну станом на 28.11.2024 шкоду, він щиро розкаявся у вчиненому. При цьому до клопотання захисник долучив заяву ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 їй повністю відшкодовано завдану шкоду, вона не має до нього претензій, за наявності додаткових витрат - вирішуватиме їх зі страховою компанією, у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність останнього, та просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт відшкодування заподіяної їй шкоди ОСОБА_4 та надала свою згоду на звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Учасники провадження (прокурор, захисник, потерпіла та обвинувачений), кожен зокрема, з врахуванням стану здоров`я потерпілої, не заперечували проти подальшого розгляду справи за відсутності потерпілої.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , думку захисника, який підтримав подане ним клопотання, думку потерпілої, яка просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням, думку прокурора, яка заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження, оскільки обвинуваченим ОСОБА_4 не повністю відшкодована шкода, що підтверджено наявністю цивільного позову закладу охорони здоров`я КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», дослідивши матеріали у кримінальному провадженні №0003361, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 ч.1 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За правовим змістом ст. 46 КК України, передумовою цього виду звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Особливістю такого проступку або злочину в даному випадку є обов`язкова наявність потерпілого, тобто особи, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди і яка визнана потерпілим відповідно до ст. 55 КПК.

Підставами (умовами) для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК є два складових елементи, взятих у своїй єдності: це примирення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Примирення винної особи з потерпілим це акт прощення ним цієї особи в результаті вільного волевиявлення. Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду. При цьому, саме потерпіла особа в даному випадку пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий незадоволений відшкодуванням, то застосування ст. 46 КК є неможливим.

Таким чином, законодавець у ст. 46 КК передбачив обов`язкову підставу (умову) для застосування даного виду звільнення від кримінальної відповідальності це відшкодування винним потерпілому завданих ним внаслідок вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину збитків або усунення заподіяної шкоди.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 439/397/17 зазначено, що тлумачення словосполучення "відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду" як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, відповідно до ст. 46 КК України, досить тісно пов`язане з тлумаченням самого поняття "потерпілий", яке вживається в цій статті, оскільки кримінально-правове поняття потерпілого більш вузьке, ніж кримінально-процесуальне. Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "потерпілий", яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого. Поняття "потерпілий" в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, що, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, він вчинений з необережності, без обтяжуючих обставин, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, завдана ним шкода потерпілій ОСОБА_6 повністю відшкодована, особисто до нього вона не має претензій та просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням, про що зазначено як у писмовій заяві, так і безпосередньо підготовчому судовому засіданні, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.46 КК України та ч.3 ст.288 КПК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрити.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства у разі постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а повинен залишатися без розгляду. При цьому, суд зауважує, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому таке закриття не звільняє від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, цивільний позов КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слід залишити без розгляду.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити за належністю законному володільцеві та у матеріалах провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 03.10.2024, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 128-129, 284-286, 288, 372 КПК України, на підставі ст. 46 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003361 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Речові докази:

-автомобіль марки «ВАЗ 21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 - залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;

-DVD-R диски з фрагментом відеозапису залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 03.10.2024, скасувати.

Роз`яснити цивільному позивачу право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1