Справа № 468/1191/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

07.03.2025 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту телефону марки «Iphone 13 ProMax».

З клопотання слідує, що ухвалою слідчого судді від 29.08.2024 року був накладений арешт на належний ОСОБА_3 телефон марки «Iphone 13 ProMax» з метою його збереження в якості речового доказу.

На даний час по вказаному кримінальному провадженню слідчим був оглянутий даний телефон, в результаті чого встановлено, що в ньому відсутні відомості, які б становили інтерес для слідства, що вказує на те, що відпала необхідність його зберігання не у власника.

В зв`язку з цим, заявник вважає, що необхідно скасувати арешт вказаного майна.

В судовому засіданні власник майна та її представник клопотання підтримали, вказавши, що відсутні підстави для подальшого арешту такого майна як речового доказу, крім того в телефоні зберігається багато особистої інформації власника, яка їй потрібна.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви, оскільки після направлення до слідчого судді відповідного клопотання про арешт майна власниці даного телефону було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, тому таке майно має перебувати під арештом з метою забезпечення його можливої конфіскації.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання належить відмовити з наступних підстав.

Слідчим відділенням Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000054 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за фактами збуту на території Баштанського району Миколаївської області особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонений.

23.08.2024 року слідчим в ході проведення обшуку квартири по АДРЕСА_1 , серед іншого, був вилучений мобільний телефон марки «Iphone 13 ProMax» білого кольору у прозорому чохлі та він визнаний речовим доказом постановою слідчого від 24.08.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 29.08.2024 року був накладений арешт, серед іншого, на вказаний мобільний телефон з метою його збереження як речового доказу.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В супереч цьому заявник не довів обставин та не надав доказів того, що на теперішній час відпала потреба в застосуванні вжитих за ухвалою слідчого судді заходів з арешту такого майна.

Крім того 23.08.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а 28.12.2024 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та вона підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому санкція ч.3 ст. 307 КК України передбачає можливість призначення покарання у вигляді конфіскації майна, крім того в даному кримінальному провадженні не виключена можливість застосування також і спеціальної конфіскації.

Отже не виключено, що, в разі визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень, належне їй майно, в тому числі і вказаний мобільний телефон, може підлягати конфіскації.

Натомість відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також для забезпечення можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Натомість не відпали обставини, які були підставою для збереження заходів по арешту майна, а навпаки такі обставини розширились, оскільки після повідомлення власнику відповідного майна про підозру таке майно потребує його збереження не тільки як речовий доказ, а і для забезпечення майбутньої можливої його конфіскації, тому клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

Одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

В даному випадку, на переконання слідчого судді, для забезпечення можливої конфіскації гарантоване збереження відповідного майна є необхідним, тому збереження заходів з арешту майна за даних обставин є пропорційним втручанням.

При цьому слідчий суддя не погоджується з позицією сторони власника майна щодо можливості передачі вилученого телефону власнику в користування зі збереженням заборони його відчужувати.

Таке майно як телефон є вартісним рухомим майном для якого законом не передбачені будь-які запобіжні механізми контролю за його обігом чи обмеження в його вільному цивільному обороті та відчуженні. Тому передача на зберігання власнику такого майна, яке може підлягати конфіскації, не обмежить його в можливості розпорядитись ним до прийняття рішення в кримінальному провадженні без будь-яких негативних наслідків правового характеру для себе, отже відсутні будь-які запобіжні механізми безумовного збереження такого майна в натурі, окрім власне збереження заходів по його арешту.

Натомість інформація, яка зберігається на такому мобільному телефоні і, як слідує з відповідного протоколу огляду слідчого від 13.11.2024 року, жодного інтересу для слідства не становить, може бути передана її володільцю за допомогою інших способів копіювання чи передачі даних без скасування арешту власне з носія такої інформації, що ефективно забезпечить пропорційність між інтересами досудового розслідування в збереженні арештованого майна та інтересами володільця на збереження у своєму розпорядженні відповідної інформації та файлів.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: