Справа № 752/529/25
Провадження № 1-кс/752/894/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 та на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone XS Max», IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , моб.тел. НОМЕР_4 , чорного кольору;

- аркуші із інформацією із значеннями панелі приборів ТЗ на 5 арк. та 2 візитівки «АВТОШКОЛА КУРС» «», «НОМЕР_6»;

-транспортний засіб марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 , ключі від транспортного засобу.

Також прокурор у клопотанні просить заборонити розпоряджатися будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією та перереєстрацією прав власності транспортного засобу марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002031 від 02.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи намір отримати посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», 19 червня 2024 року звернулась за мобільним телефоном до ОСОБА_4 , з метою проходження курсів з навичок керування транспортним засобом. В подальшому в процесі проходження курсів, ОСОБА_4 запевнив, що здати теоретичний та практичний іспити для отримання водійського посвідчення практично не можливо та почав вимагати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за свою допомогу у сприянні вирішення вказаних питань. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, з метою вчинення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, почав вимагати з ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1000 долларів США за вплив на службових осіб територіального сервісного центру МВС №7141, шляхом використання наявних зв`язків та особистих знайомств ОСОБА_8 та повідомив, що іспит необхідно здавати в м. Черкаси.

11.11.2024 в ході проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Чапека Карела, 8, на вимогу ОСОБА_4 , за вирішення питання щодо позитивного складання теоретичного іспиту в ТСЦ МВС № 7141, що розташований за адресою: Черкаська область м. Черкаси вул. Лесі Українки, 21, передала грошові кошти в сумі 1000 долларів США та в подальшому діяла за вказівками ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_4 , у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 13.11.2024, невстановленим способом, передав частину грошових коштів ОСОБА_7 для подальшої передачі ОСОБА_8 для здійснення ним впливу на прийняття рішення службовими особами ТСЦ № 7141 у позитивному складанні теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_8 , маючи особисті знайомства із службовими особами ТСЦ МВС №7141, шляхом передачі, невстановленим способом частини грошових коштів, вчинив вплив на останніх для позитивного вирішення питання у складанні теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху.

В подальшому, 13.11.2024, ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в ТСЦ МВС №7141, виконуючи вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 успішно склала теоретичний іспит на знання правил дорожнього руху, за допомогою невстановлених під час досудового розслідування службових осіб ТСЦ МВС №7141

Після успішного складання ОСОБА_6 теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху, ОСОБА_4 розуміючи порядок отримання посвідчення водія та необхідність в отриманні ОСОБА_6 свідоцтва про закінчення навчального закладу, діючи за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, 16.12.2024 почав вимагати грошові кошти в сумі 6 000 грн. для сприяння у проходженні навчання в автошколі ТОВ «Автошкола Веста», без фактичного відвідування занять, шляхом здійснення впливу на службових осіб ТОВ «Автошкола Веста.

Так, 16.12.2024 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_6 перебуваючи біля відділення «Нова Пошта» розташованого за адресою: м. Київ пр. Науки, 1, на вимогу ОСОБА_4 , за вирішення питання щодо зарахування на навчання в автошколі ТОВ «Автошкола Веста», без фактичного відвідування занять, передала грошові кошти в сумі 6 000 грн. та в подальшому діяла за вказівками ОСОБА_4

ОСОБА_4 , розуміючи порядок отримання посвідчення водія та необхідність в подальшому ОСОБА_6 у складанні іспиту з практичного керування транспортним засобом, діючи за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, почав вимагати грошові кошти в сумі 15 000 грн. для сприяння позитивної здачі практичного іспиту, шляхом здійснення впливу на службових осіб ТСЦ МВС № 8049, що розташований в м. Києві по вул. Усенка, 8.

21.01.2025 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_6 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «площа Деміївська» у м. Києві по проспекту Науки, на вимогу ОСОБА_4 , за вирішення питання щодо позитивного складання практичного іспиту в ТСЦ МВС № 8049, передала грошові кошти в сумі 15 000 грн.

21.01.2025, у період часу з 07 год. 47 хв. по 08 год. 36 хв., затримано громадянина ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 98 (автомобільна дорога).

21.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/529/25, провадження № 1-кс/752/584/25, проведено обшук транспортного засобу марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 та на праві власності належить ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено наступні речі (предмети) та документи, а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone XS Max», IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , моб.тел. НОМЕР_4 , чорного кольору;

- аркуші із інформацією із значеннями панелі приборів ТЗ на 5 арк. та 2 візитівки «АВТОШКОЛА КУРС» «», «НОМЕР_6»;

-транспортний засіб марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 , ключі від транспортного засобу.

Транспортний засіб марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 направлений на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Вищезазначені вилучені під час обшуку речі, предмети, документи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор, посилаючись на положення ст. 98 КПК України, просить про задоволення клопотання.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлялись належним чином.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи без його участі, у заяві прокурор клопотання про арешт майна підтримав, просив задовольнити.

Від представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

21.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/529/25, провадження № 1-кс/752/584/25, проведено обшук транспортного засобу марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступні речі (предмети) та документи, а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone XS Max», IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , моб.тел. НОМЕР_4 , чорного кольору;

- аркуші із інформацією із значеннями панелі приборів ТЗ на 5 арк. та 2 візитівки «АВТОШКОЛА КУРС» «», «НОМЕР_6»;

-транспортний засіб марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 , ключі від транспортного засобу.

Постановою слідчого від 21.01.2025 вилучені під час обшуку речі, документи та транспортний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002031 від 02.07.2024.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучене під час обшуку майно, а саме мобільний телефон марки «Iphone XS Max», документи та візитівки містять чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів (щодо вказаного майна), може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором у клопотанні доведено, що вилучене під час обшуку майно (мобільний телефон марки «Iphone XS Max», документи та візитівки), може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора в частині арешту вилученого під час обшуку майна (мобільний телефон марки «Iphone XS Max», документи та візитівки) підлягає задоволенню.

Що стосується вилученого під час обшуку автомобіля Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 та ключів від транспортного засобу, слід зазначити таке.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Встановлено, що право власності на автомобіль Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_5 .

Матеріалами, доданими до клопотання, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучений під час обшуку автомобіль Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, протокол обшуку не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно, є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого від 21.01.2025, якою вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане майно, яке конкретно значення має це майно для кримінального провадження, як саме це майно буде використано під час досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора в частині арешту вилученого під час обшуку автомобіля Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки прокурором у клопотанні не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.01.2025 в ході обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на:

-мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone XS Max», IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , моб.тел. НОМЕР_4 , чорного кольору;

- аркуші із інформацією із значеннями панелі приборів ТЗ на 5 арк. та 2 візитівки «АВТОШКОЛА КУРС» «», «НОМЕР_6».

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1