УХВАЛА

про арешт майна

5 грудня 2024 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

представників власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000307 від 20.06.2024.

(1)Короткий виклад змісту клопотання

03.12.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання старшого детектива Національного бюро П`ятого підрозділу детективів Четвертого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна.

Воно обґрунтовується тим, що НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 20.06.2024, за фактом умисного, з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою приватного права, використання службовими особами органу державної виконавчої влади за попередньою змовою зі службовими особами органу місцевого самоврядування службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, у вигляді заподіяння майнової шкоди, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Так, за результатом здійснення досудового розслідування у цьому провадженні встановлено, що у травні 2021 та червні 2023 року голова Східницької селищної ради ОСОБА_8 звернувся до голови Львівської обласної державної адміністрації (далі - Львівська ОДА) ОСОБА_9 із листами, в яких просив включити об`єкт «Будівництво дороги по вул. Гірська у смт. Східниця, Дрогобицького району, Львівської області» (комунальна дорога місцевого значення) в перелік об`єктів, що будуть фінансуватись у 2022 році за кошти обласного (державного) бюджету, та у подальшому об'єкт «Реконструкція дороги по вул. Гірська у смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області. Коригування» у перелік об'єктів, що будуть фінансуватись у 2023 році за кошти обласного бюджету в сумі 25 млн грн.

Згідно з розпорядженнями Львівської обласної (військової) адміністрації, підписаними головою ОСОБА_10 , розмір субвенції для Східницької селищної ради у 2021 році становив 12 млн грн, з яких 10 515 704,37 грн було повернуто, та у 2023 році - 25 млн грн, з яких 1 866 740,97 грн було повернуто.

Відповідно до наказів відділу архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства Східницької селищної ради від 2021 року, затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, де замовником є ТОВ «НОРМАЗ ПЛАЗА».

Так, з урахуванням встановлених фактичних обставин, детективами НАБУ було проведено аналіз інформації, наявної у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зокрема, щодо юридичних осіб приватного права - ТОВ «НОРМАЗ ПЛАЗА» та ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРЕДЖІ».

Також детективами візуально оглянуто об'єкт будівництва дороги на вул. Гірській у смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області та об'єкт будівництва відпочинкового комплексу, яке здійснює зазначене товариство.

Оглядом встановлено, що готельно-відпочинковий комплекс розташований в кінці вулиці Гірська у смт. Східниця Дрогобицького району, на якій було здійснено будівництво дороги, що фактично є єдиним можливим способом транспортного сполучення до нього. Також встановлено наявність незначної кількості домоволодінь, мешканці, які можуть користуватись цією дорогою, у зв'язку з постійним чи тимчасовим проживанням на вулиці Гірській, що свідчить про недоцільність будівництва вказаного інфраструктурного об'єкту в інтересах мешканців Східницької територіальної громади.

Окрім того, зважаючи на загальний обсяг фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання доріг комунальної власності у Львівській області, що становить 96,7 млн грн для 10 об?єктів, у 2023 році розпорядженням ОСОБА_9 3 25,8 % обсягів річного фінансування спрямовано на будівництво дороги місцевого значення, яка не відіграє суттєвого значення для інфраструктурного розвитку Східницької територіальної громади, а фактично є безальтернативним засобом транспортного сполучення для готельно-відпочинкового комплексу, будівництво якого здійснює ТОВ «НОРМАЗ ПЛАЗА».

Вказані обставини, на переконання органу досудового розслідування, свідчать про те, що службові особи органу державної виконавчої влади за попередньою змовою зі службовими особами органу місцевого самоврядування, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою приватного права, використали службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, у вигляді заподіяння майнової шкоди.

Ухвалою слідчого судді від 29.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 (голова Львівської ОДА та начальник Львівської ОВА) та ОСОБА_11 (кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «НОРМАЗ ПЛАЗА») за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського М. генерала, будинок № 90, квартири № 1, 2, 3, 3а, 5.

28.11.2024 за результатами проведення обшуку вказаного приміщення детективами вилучено планшет iPad із серійним номером F6QZT010KD8D; мобільний телефон «Motorola» «Model:XT2347-2 TYPE: MC40E MADE IN CHINA»; мобільний телефон марки «Apple» із написом на рамці для сім-карти: НОМЕР_1 .

Під час огляду встановлено, що отримати доступ до вказаних речей неможливо без проведення експертного дослідження, оскільки такий доступ обмежено їх власниками та пов`язано із подоланням системи логічного захисту.

Усі листування, а також інша інформація, яка може міститися в планшеті та мобільних телефонах є предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні та може бути використана як доказ суб`єктивної сторони злочину, зокрема, умислу, мотивів та ролі кожної причетної особи.

Отож, як зазначив детектив, під час обшуку було встановлено, що вилучені речі могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та в них можуть бути виявлені відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), постановою від 29.11.2024 їх визнано речовими доказами.

У зв`язку з викладеним, для досягнення завдання цього кримінального провадження із встановлення обставин, що мають значення для нього, з метою унеможливлення приховання, втрати або пошкодження вказаних вище речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, детектив просив накласти арешт на речі, що була вилучені під час проведення обшуку.

(2) Позиції учасників провадження

У судовому засіданні детектив ОСОБА_12 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

Зі свого боку представник власника майна ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Зазначив, що вилучені речі не відповідають вимогам критеріїв ст. 98 КПК. Крім того, матеріали клопотання не містять доказів того, що детектив направив постанову про призначення експертизи до експертної установи. Також представник вказав, що з таким клопотанням мав звернутися саме прокурор, а не детектив.

ОСОБА_11 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлено належним чином, водночас останній не прибув у судове засідання, про відкладення розгляду не просив.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 172 КПК, неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (перший абзац частини 3 ст. 170 КПК).

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж за змістом ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених у попередніх абзацах норм КПК вбачається, що арешт майна можливо застосувати якщо:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

-майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати;

-речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт;

-це майно є речовим доказом;

-буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

-наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя доходить таких висновків щодо кожного з них.

(3.1) Щодо суб`єкта звернення із відповідним клопотанням

Представник володільця майна вказує, що ОСОБА_9 , у якого вилучили майно відповідно до ст. 64-2 КПК є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а тому суб`єктом на звернення з клопотанням може бути виключно прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК права та обов`язки третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зазначеною статтею визначено момент та порядок набуття статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, її права та обов`язки, що у взаємозв`язку із іншими положеннями КПК України, встановлює правові можливості такої особи у кримінальному провадженні.

Водночас згідно з ч. 1 ст.171 КПК із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, зазначена вище стаття встановлює вимоги до клопотання про арешт майна та до порядку звернення з ним, що, відповідно, є спеціальною нормою щодо ч. 2 ст. 64-2 КПК України, яка встановлює права і обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Зважаючи на те, що детектив звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна за погодженням із прокурором, як цього вимагає ч. 1 ст. 171 КПК, твердження представника власника майна про те, що з клопотанням про арешт майна третьої особи повинен був звернутися виключно прокурор є хибним.

(3.2) Детективом доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 20.06.2024 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР обставини розслідування стосуються дій службових осіб органу державної виконавчої влади за попередньою змовою із службовими особами органу місцевого самоврядування, умисного, з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою приватного права, використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, у вигляді заподіяння майнової шкоди.

Шляхом аналізу документів, які додані до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, про яке зазначається у клопотанні.

Він ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів, зокрема:

-Витягу з ЄРДР;

-Заяві ОСОБА_15 від 22.05.2024;

-Протоколі допиту свідка ОСОБА_15 ;

-Рапорті про виявлення кримінального правопорушення;

-Ухвалі у справі № 760/12739/24 від 13.06.2024;

-Листі ОСОБА_8 від 27.05.2021;

-Листі ОСОБА_9 від 08.10.2021;

-Розпорядженні ЛОДА від 13.10.2021 та додатку до нього;

-Містобудівних умовах та обмеженнях № 4 від 26.05.2021;

-Містобудівних умовах та обмеженнях № 2 від 28.08.2021;

-Листі ОСОБА_8 від 16.06.2023;

-Розпорядженні ЛОВА від 04.08.2023 та додатку до нього;

-Розпорядженні ЛОВА від 19.12.2023 та додатку до нього;

-Протоколі огляду витягів ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРДЖІ»;

-Протоколі огляду ТОВ «НОРМАЗ ПЛАЗА»;

-Протоколі огляду сторінки Львівської обласної ради;

-Протоколі огляду Державного земельного кадастру;

-Ухвалі про обшук у справі № 991/12302/24 від 29.10.2024

-Протоколі обшуку від 28.11.2024;

-Постанові про визнання речовими доказами від 29.11.2024;

-Постановах про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 03.12.2024;

-Копіях інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Отож, описані вище обставини дають можливість дійти висновку, що наразі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Воно носить такий ступінь тяжкості, що дає слідчому судді підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

(3.3) Майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності особи, щодо майна якої його дозволено накладати

Арешт задля збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Встановлено, що планшет iPad із серійним номером F6QZT010KD8D та мобільний телефон «Motorola» «Model:XT2347-2 TYPE: MC40E MADE IN CHINA» належать саме ОСОБА_11 . Мобільний телефон марки «Apple» із написом на рамці для сім-карти: НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_9 , що підтверджено протоколом обшуку від 28.11.2024 та ухвалою слідчого судді від 29.10.2024.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на майно вказаних осіб можливо накласти арешт у цьому випадку.

(3.4) Речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт

Детектив у своєму клопотанні просить накласти арешт на мобільні телефони та планшет. Таке майно є рухомим (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України). Відтак, на нього може бути накладено арешт.

(3.5) Арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Телефони та планшет визнано речовими доказами (згідно з постановою про визнання предметів речовими доказами від 29.11.2024).

Мобільні телефони та планшетні комп`ютери є серед переліку речей та документів для відшукання яких проводився обшук за відповідною адресою. Їх зазначено в ухвалі слідчого судді від 29.10.2024.

Оцінюючи вилучені речі на предмет наявності у них ознак речових доказів, слідчий суддя доходить таких висновків.

Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що ОСОБА_16 відмовився повідомляти пароль доступу до свого планшету «iPad» та телефону «Motorola». ОСОБА_17 на пропозицію повідомити пароль доступу до свого телефону «Apple» також відмовився.

Під час огляду зазначених телефонів та планшету детективами встановлено, що отримати доступ до вказаних речей неможливо без проведення експертного дослідження, що пов`язано із подоланням системи логічного захисту.

Слідчий суддя зважає на те, що постановою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 03.12.2024 було призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. Експерту, серед іншого, поставлено питання, чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованому носії пам`яті мобільного терміналу систем зв`язку телефону «Apple», доступ до якого пов`язаний із подоланням системи логічного захисту.

Крім того, наявна також інша постанова детектива НАБУ ОСОБА_3 від 03.12.2024, якою призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. Експерту, зокрема, поставлено питання, чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованому носії пам`яті мобільного терміналу систем зв`язку телефону «Motorola», доступ до якого пов`язаний із подоланням системи логічного захисту, чи міститься в пам`яті об`єктів, що надані на дослідження, листування (в тому числі видалені) через програми для миттєвого обміну повідомленнями.

Суттєвим для відновлення такої інформації є наявність самого мобільного телефона, що буде становити предмет дослідження експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Зважаючи на неможливість огляду телефонів та планшету, які були вилучені під час обшуку, та відповідно дослідження їх вмісту, детективами не проводився повторний огляд, а було призначено згадані експертизи, що підтверджується відповідними постановами детектива від 03.12.2024.

Слідчий суддя також погоджується із тим, що вказані пристрої можуть містити відомості, які мають значення для цього кримінального провадження, оскільки зауважує, що у цьому провадженні перевіряється причетність службових осіб органу державної виконавчої влади за попередньою змовою зі службовими особами органу місцевого самоврядування до ймовірного умисного з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою приватного права, використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, у вигляді заподіяння майнової шкоди.

Тому, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

(3.6) Завдяки арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких детектив звертається із клопотанням

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування, псування інформації чи самих пристроїв, які були вилучені у ході обшуку.

(3.7) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власника майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. При цьому, такі обмеження власності на майно не перешкоджають здійсненню звичайної господарської діяльності.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- клопотання детектива ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити;

- накласти арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на планшет iPad із серійним номером F6QZT010KD8D; мобільний телефон «Motorola» «Model:XT2347-2 TYPE: MC40E MADE IN CHINA»; мобільний телефон марки «Apple» із написом на рамці для сім-карти: НОМЕР_1 , вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 2, 3, АДРЕСА_2 , 5, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.10.2024;

-ухвала про арешт виконується негайно;

-копію цієї ухвали вручити/надіслати детективу та власнику майна невідкладно.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

На ухвалу слідчого судді впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1