Справа № 304/1012/24 Провадження № 1-кс/304/325/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000024 від 09 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , інспектора Управління безпеки Департаменту безпеки ДП «Ліси України», одруженої (має на утриманні малолітню дитину), громадянки України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

У С Т А Н О В И В :

старший детектив Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000024 від 09 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби строком на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на підставі наказу від 03 листопада 2015 року № 1433к Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастру призначена на посаду начальника управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, тобто у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України (в редакції від 07.04.2011), будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями, вчинила кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності.

Так, 30 березня 2016 року ОСОБА_7 звернулася до ГУ Держгеокадастру про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області № 1172-СГ від 22 квітня 2016 року ОСОБА_7 надано дозвіл на розроблення з урахуванням державних стандартів, норм і правил із землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель (КВЦПЗ)-01.03).

Детектив вказує, що у ході досудового розслідування встановлено, що розпорядження земельною ділянкою, яка відповідно до проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 за межами населеного пункту на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області належало до компетенції Закарпатської обласної державної адміністрації, а земельна ділянка підлягала продажу на конкурентних засадах торгах, як земельна ділянка, розташована у виробничій, промисловій зоні та відповідно запроектована до використання як земельна ділянка для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Зазначає, що у фонді документації із землеустрою зберігаються документації із землеустрою, які межують із земельною ділянкою щодо якої розроблено проект відведення ОСОБА_7 , це земельна ділянка з кадастровим номером :66:002:0006, яка надана в оренду рішенням 4 сесії 5 скликання вісімнадцятого пленарного засідання Ужгородської міської ради від 26.06.2007 № 379 ТОВ «Ужгород- Петрол» () по вул. Болгарська, 9, для будівництва та обслуговування майнового комплексу виробничої бази (землі промисловості) станція зрідженого газу, а також земельна ділянка з кадастровим номером :66:002:0016, яка належить на праві приватної власності ТОВ «Вектор Вест Лтд» () по вул. Болгарська, 7а, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 187 від 23 жовтня 1996 року і надана під виробничі цехи.

Крім цього у відповідності до викопіювання з плану, яке є в розпорядженні місцевого фонду документації із землеустрою, на території відведення відображено навіс, по ділянці проходить чавунна труба, діаметром 50, та закинута електрична мережа, частина ділянки позначена як «заболочена» місцевість.

Натомість, за позицією детектива, ОСОБА_4 маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою, затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, достовірно знаючи, що розпорядження землями із земель державної власності за межами населених пунктів віднесено до компетенції обласної державної адміністрації, а земельні ділянки із категорії «болота» не можуть бути передані у приватну власність, а виключно в оренду, при виконанні обумовлених її службовим становищем обов`язків, умисно здійснила погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області громадянці ОСОБА_7 , не зважаючи на невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою.

Крім цього в ході розгляду зазначеного проекту, 17 травня 2016 року ОСОБА_4 як начальник управління Держгеокадастру в Ужгородському районі, перебуваючи у службовому приміщенні управління Держгеокадастру в Ужгородському районі, яке знаходилося в м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 14, 6 поверх, діючи умисно, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді земельної ділянки ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки містить недостовірні відомості в частині категорії земель та юридичного статусу земельної ділянки, маючи відповідні повноваження та об`єктивну можливість перевірити достовірність відомостей у фонді документації із землеустрою, безпідставно посвідчила, а саме скріпила своїми підписами та відтисками печатки Управління офіційний документ, без якого затвердження проекту із землеустрою та передача земельної ділянки у приватну власність були не можливі висновок Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі за результатами розгляду проекту відведення земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства № 223/41-16 від 17 травня 2016 року, до якого внесено завідомо неправдиві відомості про характеристику земельної ділянки, а саме віднесення її до коду КВЦПЗ 01.03 (для ведення особистого селянського господарства) із земель сільськогосподарського призначення, а також про можливість передачі земельної ділянки у власність. Як наслідок 19 серпня 2016 року наказом № 2510 з урахуванням вказаного позитивного висновку ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи службовою особою, маючи реальну можливість діяти так як того вимагають інтереси служби, всупереч вимог п. є, ч. 1 ст. 15-1, ст. 19, п. а ч. 1 ст. 58, ст. 59, ст. 65, 83, 84, 122, 134, 181-1 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», ст. 1, 2, 30, 50 «Про землеустрій», Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положення про Державний фонд документації із землеустрою, Положення про Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі, умисно, діючи в інтересах ОСОБА_7 , шляхом видачі висновку №223/41-16 від 17.05.2016, погодила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність як представник територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з прийняттям наказу про розпорядження земельною ділянкою не уповноваженим органом та передачу її безоплатно у власність, у порушення норм законодавства, чим спричинено, тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави в особі Закарпатської обласної адміністрації на загальну суму 2 876 746,63 грн, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до примітки статті 364 КК України вважається тяжкими наслідками.

Відтак орган досудового розслідування достовірно встановив, що підозрювана ОСОБА_4 допустила вчинення злочинів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, яка, за позицією детектива, доводиться сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів висновками судових економічних експертиз, судової почеркознавчої експертизи, документами, допитами свідків.

Відтак у органу досудового розслідування є достатні та вагомі докази вини ОСОБА_4 , які також підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана, усвідомлюючи неминучість та тяжкість покарання за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування, має реальні можливості покинути територію України поза пунктами пропуску, при тому що Закарпатська область межує з чотирма країнами, або ж переховуватися з цією метою на території України; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема здійснювати тиск на них з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливаючи на викривлення значимих даних шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім цього детектив вважає за необхідне разом з обранням запобіжного заходу встановити додаткові обов`язки за наведеним нею у клопотанні переліком, та просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав наявними підстави для відмови у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, з приводу чого подав слідчому судді письмове заперечення. Вказував, що у долучених органом досудового розслідування матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, така інформація не відповідає дійсності, а підозра ґрунтується виключно на припущеннях, які не відповідають фактичним обставинам справи. Так, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :10:010:0011 був розроблений із дотриманням вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», якою визначено вичерпний перелік документів та матеріалів у проекті землеустрою. У свою чергу розробниками проекту землеустрою, інженером відділу Закарпатської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» ОСОБА_8 , виконавцем проекту ОСОБА_9 та сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_10 прийнято рішення передати проект землеустрою для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а саме управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області для отримання відповідного висновку щодо погодження документації із землеустрою (ст. 186-1 ЗК України). При цьому ОСОБА_4 було перевірено наявність всіх необхідних документів, які передбачені ст. 50 Закону України «Про землеустрій», при цьому надані документи відповідали нормам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також документації із землеустрою. Крім цього орган досудового розслідування пов`язує спричинення тяжких наслідків у формі прийняття наказу про розпорядження земельною ділянкою не уповноваженим органом та передачу її безоплатно у власність, при цьому його підзахисна, відповідно до займаної посади, не була наділена повноваженнями виносити накази про розпорядження вищевказаною земельною ділянкою, а відповідно до обставин справи такий наказ був прийнятий керівником Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_11 . Вважає, що обставини справи свідчать про необґрунтованість підозри та відповідно на підстави для відмови у обранні запобіжного заходу. Крім цього захисник вказує, що детективом у клопотанні не наведено жодних доказів, які б вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків, а також на це не вказують матеріали клопотання. У свою чергу ОСОБА_4 має бездоганну процесуальну поведінку та протягом тривалого досудового розслідування жодного разу не порушувала процесуальні обов`язки. Також просив врахувати позитивні особистісні характеристики ОСОБА_4 , а також факт наявності на її утриманні матері пенсійного віку ОСОБА_12 , 1962 року народження, та батька чоловіка ОСОБА_13 , 1956 року народження, які є особами похилого віку з інвалідністю та за якими підозрювана здійснює постійний догляд. За наведених обставин просить вирішити питання про можливість застосування приписів, викладених у ч. 2, 3, 4 ст. 194 КПК та постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, обравши стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що відділом детективів із захисту економіки у сферах обігу підакцизних товарів, віртуальних активів та забезпечення розшуку активів підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 09 квітня 2024 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме за фактом того, що посадові особи ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області у серпня 2016 року умисно, достовірно знаючи, що фактично земельна ділянка відноситься до земель промисловості та у відповідності до вимог земельного законодавства підлягає продажу на аукціоні, погодили проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у подальшому передали у власність земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району, таким чином спричинивши тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави.

Двадцять шостого лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, було повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваної у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а також можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання її винним, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 364 КК) та штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 1 ст. 366 КК), про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема дані судових комплексних земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, за висновками яких проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 не в повній мірі відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а також проект землеустрою щодо формування території Коритнянської та Часлівської сільських рад і встановлення меж між ними за сукупністю зауважень не відповідає вимогам земельного законодавства; витяг з існуючої містобудівної документації місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, за якими вказана земельна ділянка відноситься до земель промисловості; наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 19 серпня 2016 року № 2510, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 та передано їй у власність земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, у тому числі сіножаті, площею 1,6870 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області; протокол огляду від 25 квітня 2024 року, у відповідності до якого за даними джерел Kadastr.Life земельна ділянка з кадастровим номером :10:010:0011 відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Коритянської сільської ради Ужгородського району (на даний час Холмківська територіальна громада), знаходиться у промисловій зоні на межі територіальних громад Ужгорода та Холмока, а також Положення про управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, наказ про призначення ОСОБА_4 на посаду начальника вказаного Управління від 03 листопада 2015 року № 1433-то.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні детектива обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, дослідженими у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення захисника ОСОБА_5 щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та її винуватості у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної, умислу, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу кримінальних правопорушень, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так щодо ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду, то такий обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень та суворість покарання за їх вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так, зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України нетяжким, за який передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду як на території України, так і шляхом виїзду за її межі.

Посилання сторони захисту на дотримання підозрюваною покладених на неї обов`язків, що може свідчити про значний рівень зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, на переконання слідчого судді, не є тією беззаперечною обставиною, яка може свідчити про зменшення такого ризику. Їх виконання є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані. Положення КПК України передбачають, що у випадку невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, запобіжний захід може бути змінений на більш суворий.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

У результаті обізнаності ОСОБА_4 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, не можна повністю виключити ймовірність того, що вона може впливати на свідків, з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.

При цьому посилаючись на ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, детектив наводить обґрунтування, які не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Отже підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону домашній арешт як запобіжний захід може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя прийшов до висновку, що детектив та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_4 як колишньому начальнику управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень), про що свідчать, зокрема надані слідчому судді докази.

Слідчий суддя погоджується з частковим існуванням ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, про що у клопотанні детектива взагалі не згадується, оскільки встановлені під час розгляду обставини свідчать про інше.

Так, слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення із заявлених ризиків не доведено існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтування, наведене на підтвердження існування такого ризику є майже аналогічним з обґрунтуваннями попереднього ризику незаконного впливу на свідків. Слідчим суддею також враховуються відомості про особу підозрюваної, її вік, стан здоров`я, майновий стан.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_4 одружена, разом з чоловіком виховує малолітнього сина, має постійне місце роботи та місце проживання. На думку слідчого судді, вказані факти свідчать про міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Також під час розгляду клопотання на підставі наданих захисником ОСОБА_5 доказів встановлено, що ОСОБА_4 за місцем постійного проживання характеризується виключно позитивно як добропорядний член громадянського суспільства, займає активну громадську позицію, її чоловік ОСОБА_14 є учасником бойових дій, при цьому до складу родини, окрім малолітньої дитини, входять також особи пенсійного віку мати ОСОБА_12 , 1962 року народження, особа з інвалідністю ІІІ групи, а також батько ОСОБА_13 , 1956 року народження, особа з інвалідністю І групи.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя вважає, що детективом у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що на теперішній час більш м`який запобіжний захід не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків.

Обираючи підозрюваній ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відтак враховуючи тяжкість вчинених злочинів та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної ОСОБА_4 винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, в той же час зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність ініціатором клопотання наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Внаслідок існування зазначених вище ризиків слідчий суддя вважає необхідним покладення на підозрювану ОСОБА_4 низки обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, у тому числі здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який до того ж зменшить ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.

Положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України передбачено, що визначені частинами п`ятою та шостою цієї статті обов`язки, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000024 від 09 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 08 травня 2025 року наступні обов`язки:

1) прибувати до старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

2) повідомляти старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1