Провадження № 1-кп/750/139/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді (головуючого) ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 22.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001978 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, раніше не судимого (з врахуванням ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.12.2024), зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участі учасників кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

21 червня 2024 року близько 23 год 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в місті Чернігові по вул. Героїв Чорнобиля біля будинку №1, в ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю. умисно наніс один удар лезом ножа в область тулубу зліва ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітки зліва по задній паховій лінії в проекції 6-го міжребер`я з гематомою м`яких тканин, з ушкодженням ребра, нижньої частки лівої легені та подальшим розвитком ускладнень у вигляді підшкірної емфіземи грудної клітки зліва, лівобічного малого гематораксу, котрі утворилися від дії гострого предмета з колючо-ріжучими властивостями і в сукупності, як наслідок єдиного травматичного впливу, відповідно до висновку судово-медичного експерта №573 від 09.08.2024 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю. Зазначив, що в той день був в стані сильного алкогольного сп`яніння, зустрівся із другом на ім`я ОСОБА_8 . Пішли зі сторони Ремзаводу до вулиці Бойова, там ОСОБА_8 зайшов додому та вдягнувся, бо було холодно. Далі побачили чоловіка, з яким у ОСОБА_8 виник конфлікт, в який в подальшому втрутився і він. Почалась бійка. Коли потерпілий відвернувся, то він вдарив його ножем. Навіщо це зробив пояснити не може, бо був тоді в стані сильного алкогольного сп`яніння. Ніж у нього був тому, що в цей день ходив на відпочинок із друзями, де смажили м`ясо. Після удару був шок і переляк. Свої дії засуджує. Щиро кається. Попросив вибачення перед потерпілим. Щодо цивільного позову, то вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, вважає, що додатково ще потерпілому належить стягнути 20 000 грн, оскільки 50 000 грн йому вже відшкодовано. Якщо буде працювати, то має намір сплатити потерпілому ще якійсь грошові кошти, але не 250 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що з обвинуваченим не знайомий. В той день він був на весіллі своєї племінниці, повертався додому з дружиною, яка пішла вперед іншою дорогою, а він мав намір піти в магазин «АТБ». Проходив повз перукарню, де між ним та двома перехожими виник конфлікт. Подробиць не пам`ятає. Наче хлопці попросили закурити. Хтось з них почав конфлікт. Жодної агресії він до цих осіб не проявляв, просто проходив повз них та йшов додому. Його штовхнули в плече, він розвернувся і почалась бійка. Потім відчув удар в спину, наче цей удар наніс ОСОБА_9 (обвинувачений). З`явився присмак крові у роті, було дуже боляче, нікого вже не бачив. Сидів на землі, хлопці наче ще продовжували його бити, але він на це не звертав увагу, бо був сильний біль. Прикмет іншого хлопця не може описати. Обвинувачений не допоміг йому в лікуванні. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Він зараз не може працювати через погіршення стану здоров`я, тому визначив розмір морального відшкодування в 300 000 грн. В ході розгляду справи визнав, що йому було відшкодовано матеріальну шкоду та 50 000 грн моральної шкоди.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надані та досліджені в судовому засіданні наступні докази:

- протокол огляду місця події з фототаблицею від 22.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 (проведеного за згодою ОСОБА_10 ), за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено футболку зі слідами речовини бурого кольору, штани зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон «Redmi Note 8t»;

- протокол огляду місця події з фототаблицею від 22.06.2024, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку № 1 по вул. Героїв Чорнобиля у м. Чернігові, під час якого виявлено речовину бурого кольору з якої зроблено змиви. Зліва від вказаної речовини знаходиться ґрунтове покриття на якому наявні сліди розшарування ґрунту;

- протокол огляду місця події з фототаблицею від 22.06.2024, а саме ділянки місцевості, що розташована неподалік під`їзду № 4, будинку АДРЕСА_3 , під час якого асфальтованому покритті виявлено речовину бурого кольору розміром 35 на 32 см, з якої зроблено змиви;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2024, згідно із яким потерпілий ОСОБА_5 вказує, що особа на фотознімку під №2 (на вказаному знімку зображений обвинувачений ОСОБА_3 ) можливо схожа на того, хто завдав йому удар 21.06.2024;

- протокол огляду речей (предметів) від 22.07.2024, згідно із яким потерпілий ОСОБА_5 впізнав кепку чорного кольору з логотипом фірми Nike, вилучену 22.06.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого, яка належить потерпілому та яку у нього забрала особа, яка 21.06.2024 за адресою: АДРЕСА_4 , нанесла йому ножове поранення.

-протокол обшуку з ілюстративною таблицею (додаток карта пам`яті) від 22.06.2024 за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на розкладний ніж, кепку чорного кольору з логотипом фірми «Nike», мобільний телефон марки IPhone;

- ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.04.2024 про часткове задоволення слідчого про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.07.2024 про надання тимчасового доступу до речей та документів, а саме медичних документів стосовно потерпілого;

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 29.07.2024, а саме медичної карти стаціонарного хворого №13028 на ім`я ОСОБА_5

- висновок експерта №573 від 29.07.2024 згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії в проекції 6-го міжребер`я з гематомою м`яких тканин, з пошкодженням ребра (згідно протоколу операції №171 - «в плевральній порожнині фрагмент ребра»), з ушкодженням нижньої частки лівої легені та подальшим розвитком ускладнень у вигляді підшкірної емфіземи грудної клітки зліва, лівобічного малого гемотораксу, котрі утворились від дії гострого предмета з колючо-ріжучими властивостями, і в сукупності, як наслідку єдиного травматичного впливу, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та могли утворитись в термін 21.06.2024;

- висновок експерта №301/24-іцг, згідно із яким, кров в слідах на футболці та штанах, вилучених при огляді місця події за місцем проживання потерпілого, може походити від ОСОБА_5 ;

- висновок експерта №299/24-іцг, згідно із яким виявлена в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , кров може походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

- висновок судово-психіатричного експерта №298 від 04.07.2024, згідно із яким ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності, на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , та на час проведення експертизи у останнього не виявлено;

-протокол проведення слідчого експерименту (додаток карта пам`яті) від 22.06.2024 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , де останній розповів та показав обставини, при яких він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

-протокол проведення слідчого експерименту (додаток карта пам`яті) від 22.06.2024 за участю свідка ОСОБА_11 , де останній розповів та показав про обставини події, що мала місце 21.06.2024.

Також за клопотанням сторони обвинувачення були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в присутності свого законного представника ОСОБА_12 , показав, що з обвинуваченим був знайомий до подій приблизно два три місяці, ставиться до нього нейтрально. В той день він (свідок) був тверезий, а ОСОБА_13 (обвинувачений) ні. Вони зустрілись біля школи №33 на футбольному полі, мали плани прогулятися до готелю «Градецький». Вирішили зайти до свідка додому, це недалеко від місця подій. Те, що у ОСОБА_14 був ніж, не знав. Побачили, що п`яний чоловік сидів на сходах перукарні «Лотос», а вони з ОСОБА_14 йшли по дорозі. Чоловік був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він (свідок) пройшов повз чоловіка, але той почав чіплятися. Потерпілий вдарив його перший, зав`язалась бійка. Свідок ударив його три рази, а потім вдарив ногою і попав йому у голову. Ці удари наносив з метою самозахисту. ОСОБА_13 стояв на відстані двох метрів в цей момент. Потім ОСОБА_13 підійшов і бійка вже почалась між ОСОБА_14 та потерпілим. У руках ОСОБА_14 ніж він бачив, в правій руці, але не бачив як ОСОБА_13 наносив удари цим ножем. Він (свідок) намагався стримати ОСОБА_14 , щоб той не йшов до потерпілого, але ОСОБА_13 вирвався. Вмовляв його не робити нічого, бо «будеш сидіти». Коли ОСОБА_13 вирвався, то відстань між ним (обвинуваченим) та потерпілим була метрів п`ять. Бачив як ОСОБА_13 взяв потерпілого за шию. Потім ОСОБА_13 сказав, що «порізав» потерпілого. Він не повірив в це, бо ОСОБА_13 був п`яний і, крім того, ніж був без слідів крові.

Свідок ОСОБА_16 показав, що це було в кінці літа на початку осені, точної дати він не пам`ятає. Він таксував. Приблизно о 23 годині він повертався додому по вул. Г.Чорнобиля і повертаючи у двір побачив у світлі фар три особи, один був зігнутий, а інші двоє його били. Я порівнявшись із ними, зупинив автомобіль, подумавши, що вони його побачать та перестануть бити чоловіка. Так і відбулось. Двоє побігли в сторону зупинки транспорту, де розташований магазин «Союз». Він запаркувався і пішов подивитися, що із чоловіком. Зустрів цього чоловіка, який вже йшов, хитався. Здається, що потерпілий навіть не побачив його (свідка). Подумав, що потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння. Чоловік, якого били, був у світлій футболці. Одного із хлопців часто бачив у дворі, мабуть десь поруч живе. Крові на потерпілому не бачив, сторонніх предметів в руках тих, хто його бив не бачив.

Від допиту свідка ОСОБА_17 сторона обвинувачення відмовилась.

Норми ст.22 КПК України визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а тому суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення або захисту.

За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст.6 (mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A №140, с.29, п.46).

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому КПК України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Аналізуючи в сукупності показання обвинуваченого ОСОБА_3 , досліджені у судовому засіданні долучені до матеріалів кримінального провадження докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд виключає рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання, і вказану в обвинувальному акті, оскільки відповідно до ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.12.2024 подання Деснянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.02.2024 відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до закону задоволено. Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від призначеного вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 лютого 2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого - його вік, сімейний та матеріальний стан, те, що утриманців обвинувачений не має, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання. Згідно із відповіддю КНП «ЧОПНЛ» Чернігівської обласної ради №1775 від 27.06.2024 обвинувачений ОСОБА_3 16.09.2023 був доставлений в кабінет медичних оглядів диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ і встановлений діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне сп`яніння). Крім того, ОСОБА_3 тричі звертався до лікар-психіатра відповідно до листа КНП «ЧОПНЛ» Чернігівської обласної ради №703 від 25.06.2024.

Суд також враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують його, ставлення обвинуваченого до вчиненого, повне відшкодування ним матеріальної шкоди потерпілому, та відшкодування розміру моральної шкоди в сумі 50 000 грн, та приходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст.50 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (редакція, що діяла на момент вчинення злочину).

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».

Суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на обставини, що пом`якшують покарання. Крім того, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, особа обвинуваченого, позиція сторони обвинувачення, та потерпілого, який пробачив обвинуваченого та не заперечував проти призначення обвинуваченому покарання із іспитовим строком, та той факт, що застосування ст.75 КК України не забороняється в випадку, якщо існує можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

Також, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, відповідно до вимог ст.76 КК України.

22.06.2024 о 18 год 00 хв. ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.04.2024 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Підстави для продовження строку дії даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього на користь потерпілого 6595 (шести тисяч п`ятсот дев`яносто п`яти) грн. 94 коп. майнової шкоди, та 300 000 (триста тисяч) грн моральної шкоди.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_5 . До відзиву долучено документи на підтвердження відшкодування матеріальної шкоди потерпілому у сумі 6600 (шість тисяч шістсот) грн, понесені ним за лікування. Крім того у відзиві зазначається, що позов в частині відшкодування немайнової (моральної) шкоди в сумі 300 000 (триста тисяч) грн є необґрунтованим, не підтверджується жодним доказом та є не підйомним для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Із наданих суду доказів, долучених до відзиву на позовну заяву, встановлено, що загальна сума матеріальних збитків, заявлених до стягнення, обвинуваченим потерпілому повністю відшкодована, що підтвердив і потерпілий в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Вказані висновки узгоджуються з позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) та постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц вказано, що моральна шкода - це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Також вказана правова позиція містить висновок про те, як визначати розмір моральної шкоди: суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд бере до уваги, що завдана потерпілому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та болях, від яких він фізично страждав, перенесеного психологічного стресу, тривалості лікування, від чого він не міг вести звичайний спосіб життя, погіршився його фізичний стан.

Враховуючи доведення факту моральних страждань потерпілого внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, наслідки його протиправний дій, а саме завдання потерпілому фізичного болю, душевних страждань внаслідок суттєвого ушкодження його здоров`я, порушення звичного для нього способу життя та необхідності вживати додаткових заходів для його налагодження, відновлення здоров`я, оцінюючи глибину моральних страждань потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 120 000 грн, що на переконання суду відповідатиме принципам розумності та справедливості, не призведе до безпідставного збагачення. Судом також враховується, що обвинуваченим потерпілому було частково відшкодовано моральну шкоду в сумі 50 000 грн, що підтверджено відповідною розпискою та визнано потерпілим в судовому засіданні. Отже, до стягнення належить визначити остаточну суму в 70 000 грн.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 25.06.2024, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 377 КПК України звільнити ОСОБА_3 з під-варти в залі суду.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до ст.76 КК України у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-футболку та штани зі слідами речовини бурого кольору, вилучені під час огляду місця події за місцем проживання потерпілого, та кепку чорного кольору з логотипом фірми Nike, які належать ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5 ;

-шорти сірого кольору, футболку чорного кольору, кросівки синього кольору, які належать підозрюваному ОСОБА_3 - повернути ОСОБА_3 ;

-мобільний телефон марки Redmi Note 8 - залишити у розпорядженні ОСОБА_5 ;

-мобільний телефон марки iPhon XR - залишити у розпорядженні ОСОБА_3 ;

-предмет зовні схожий на розкладний ніж, вилучений під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого - знищити;

-змив речовини бурого кольору, вилучений під час огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_4; змив речовини бурого кольору, вилучений під час огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_3;папілярні узори пальців рук та обох долонь, зразки букального епітелію, зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук, змиви з лівої та правої рук, вилучені під час затримання обвинуваченого - знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 25.06.2024, на футболку та штани зі слідами речовини бурого кольору, вилучені під час огляду місця події за місцем проживання потерпілого; шорти сірого кольору, футболку чорного кольору, кросівки синього кольору, вилучені в ході затримання обвинуваченого - скасувати.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 22.06.2024 по 08.01.2025 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1