Справа № 472/319/22
Провадження №1-в/472/2/25
УХВАЛА
про відмову в задовленні подання
28 січня 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника органу пробації - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 у селищі Веселинове подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку окремих епізодів крадіжок у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння стосовно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузоварове Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.10.2023 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України,
03 грудня 2024 року до суду надійшло подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку окремих епізодів крадіжок у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в якому ставиться питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання та виключення з вироку епізодів крадіжок від 25.01.2022 року, 28.01.2022 року та 31.01.2022 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння.
Подання мотивоване тим, що на обліку Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 08 квітня 2024 року перебуває ОСОБА_5 . Відповідно до вироку сума матеріальних збитків, які спричинив ОСОБА_5 за кожним з епізодів за 25.01.2022 року, 28.01.2022 року та 31.01.2022 року не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого у 2022 році. Таким чином, в.о. начальника ОСОБА_7 просить пом`якшити засудженому призначене покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь та виключити з вироку посилання на епізоди крадіжок від 25.01.2022 року, 28.01.2022 року та 31.01.2022 року.
В судовому засіданні представник Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про те, що подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено звільнення від призначеного покарання за окремими епізодами крадіжок, а ОСОБА_5 було призначено одне покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення представника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали особової справи та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі. ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з вироком від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_5 25.01.2022 року вчинив крадіжку двох алюмінієвих бідонів та чавунної плити опалення з колісниками на загальну суму 1290 гривень; 28.01.2022 року вчинив крадіжку двох алюмінієвих бідонів на загальну суму 840 гривень; 31.01.2022 року вчинив крадіжку кутової шліфувальної машини торгівельної марки DWT" моделі WS 08 -125 на загальну суму 746 гривень 33 копійки.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.
Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.
Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.
Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.
Тобто, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.
Таким чином, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.
У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.
Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2022 рік складав 1240,50 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,50 грн х 2 = 2481,00 грн.
ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК за вчинення в 2022 році таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 1290 гривень, 840 гривень, 746,33 гривень та 7800 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Таким чином, оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діянь не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то до цих діянь мала б застосовуватися ст. 5 КК України.
Разом з тим, відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З огляду на вищенаведене, суд не має повноважень звільняти ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за окремими епізодами крадіжок, вчинених ОСОБА_5 25.01.2022 року на суму 1290 гривень, 28.01.2022 року на суму 840 гривень та 31.01.2022 року на суму 746 гривень 33 копійки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за кожним з цих епізодів.
Що стосується пом`якшення призначеного покарання, то суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_5 призначеного покарання, оскільки за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року йому було призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі.
Тобто, фактично подання, яке було направлено до суду містить вимогу про зміну вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року, який набрав законної сили, що неможливо на стадії виконання вироку та суперечить положенням ст. 74 КК України.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
Відмовити повністю в задоволенні подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року окремих епізодів крадіжок у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння засудженого ОСОБА_5 .
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1