1-в/205/48/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДВК№89 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська ВК №89» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, про застосування до нього ст. 82 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.07.2020 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців 27 днів позбавлення волі.

Початок строку: 13.07.2020 року Кінець строку 10.11.2025 року.

У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить застосувати до нього ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, крім того, згідно довідки про стягнення та заохочення, останній має 20 стягнень, то вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення.

В судовому засіданні представник ДВК №89 не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.07.2020 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців 27 днів позбавлення волі.

Згідно наданої характеристики, засуджений, ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.04.2016 року.

За час утримання у СІЗО м. Новоросійська, рф, мав 2 (два) дисциплінарні стягнення, заохочення не застосовувалися.

Під час відбування покарання у ФК УВП №6 (рф) мав 1 (одне) дисциплінарне стягнення, заохочення не застосовувалися.

З 25.05.2019 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», мав 1 (одне) заохочення, але в той же час отримав 5 (п?ять) дисциплінарних стягнень.

Під час утримання у Вільнянській установі виконання покарань (№11) отримав 1 (одне) дисциплінарне стягнення, заохочення не застосовувалися.

У державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89)» прибув 12.10.2020 року. Був працевлаштований на виробництві установі у швацькій майстерні, на теперішній час не працює.

Мав 11 (одинадцять) дисциплінарних стягнень (погашені). За сумлінне ставлення до праці отримав 3 (три) заохочення.

Вимог встановленого порядку відбування покарання дотримується не завжди.

У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд також звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання до засудженого почергово застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, засуджений має 20 стягнень, а також 4 заохочення, що в свою чергу свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношення до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення. За таких підстав, суд вважає, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів цього.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.07.2020 року.

Суд зазначає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі, незворотні та що засуджений виправився.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 371, 372, 537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього ст. 82 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6