Справа № 128/883/25
Провадження №11-кп/801/510/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_9 ,

лікаря ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року про відмову у задоволенні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України,

у с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

Державна установа «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Подання мотивоване тим, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі.

19 лютого 2025 року засуджений ОСОБА_7 прибув з Державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)» до Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою» (далі Перелік), засудженому ОСОБА_7 встановлено діагноз встановлений пунктом VII.3 Переліку (повна сліпота).

На підставі висновку щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, адміністрація Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» просила розглянути матеріали ОСОБА_7 щодо звільнення його від подальшого відбування покарання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Ухвала суду мотивована тим, що:

наявне у ОСОБА_7 захворювання входить до переліку захворювань, що є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання;

сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання;

відомості про особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання, обставини вчинення кримінального правопорушення та призначення покарання з урахуванням повної сліпоти засудженого, відбуття невеликої частини покарання та ставлення засудженого до вчиненого свідчать про недоцільність звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала є незаконною, оскільки згідно з розділом VI Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» хвороба засудженого ОСОБА_7 відноситься до переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання;

під час відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 застосовувались заохочення та не застосовувались дисциплінарні стягнення;

невизнання засудженим своєї вини у вчиненні злочину не є підставою для відмови у задоволенні подання.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, указав, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Представник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_9 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Частиною другою статті 84 КК України встановлено, що особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» роз`яснено, що, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини. При виникненні сумнівів щодо правильності висновку лікарської комісії суд вправі призначити судово-медичну експертизу.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, а саме коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю, або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується і тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання визначений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року.

Установлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2022 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 16 лютого 2023 року.

Кінець строку відбування покарання 16 лютого 2031 року.

Згідно висновку лікарської консультативної комісії № 7 від 13 березня 2025 року засуджений ОСОБА_7 має діагноз: OU: Повна сліпота. Термінальна вторинна неоваскулярна глаукома, ускладнена катаракта, гіфема, змутніння і набряк рогівки, вірогідніше внаслідок симпатії правого ока. Наслідки важкої контузії: васкуляризоване більмо рогівки, термінальна вторинна глаукома, стафіломи склери лівого ока. Інвалід 1-Б групи по зору безстроково. Атеросклеротична хвороба серця. CНІ ст. ФК І. Гіпертонічна хвороба І ст., 1ст. РССУ помірний. ФВ-60%.

Відповідно до пункту VII.3 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів щодо звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеного у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 матеріали на засудженого ОСОБА_7 , 1976 року народження, можуть бути подані на розгляд суду.

З пояснень наданих у суді першої інстанції лікарем ОСОБА_10 установлено, що у засудженого ОСОБА_7 виявлено повну сліпоту. Стан засудженого являється перешкодою для подальшого відбування покарання, оскільки останній потребує сторонньої допомоги в догляді за ним.

Отже, судом установлено, що засуджений ОСОБА_7 хворіє на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина перша статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Коновальчук проти України» від 13 жовтня 2016 року підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і неналежні умови перевезення, що у подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Вирішуючи обґрунтованість подання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, апеляційний суд виходить з того, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, проте має захворювання, яке перешкоджає подальшому відбуттю покарання, що підтверджується висновком лікарської консультативної комісії та поясненням лікуючого лікаря засудженого, який був допитаний в суді першої інстанції.

Ба більше, засуджений ОСОБА_7 на час звернення до суду з указаним поданням відбув 2 роки 25 днів строку покарання з призначеного покарання у виді 8 років позбавлення волі, що з урахуванням його стану здоров`я може розглядатися як достатній час для застосування до нього положень ст. 84 КК України.

Водночас, установлено, що у засудженого є близький родич рідний брат, який має намір здійснювати піклування та догляд за останнім.

Указаним обставинам у їх сукупності суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Ураховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, строк відбутого покарання, відсутність даних про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності за час відбування покарання, характер захворювання, яке перешкоджає подальшому відбуванню покарання, колегія суддів вважає, що подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року скасувати.

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» щодо засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання за хворобою задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 115 КК України, за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4