Справа №:755/4453/24
Провадження №: 1-кс/755/738/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 від 09.03.2024 року,-

за участю учасників кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову від 29.01.2025 року слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 від 09.03.2024 року.

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з?явився.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки під час досудового розслідування були проведенні слідчі дії для перевірки факту ДТП за участю ОСОБА_3 , крім того згідно висновку експерта №286-Е від 16.01.2025 року причиною виникнення ДТП була поява пішохода ОСОБА_3 на смузі руху водія ОСОБА_6 на відстані, якої не було достатньо для водія автомобіля щоб уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду. ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не був визнаний потерпілим, був лише допитаний як свідок. Також надав матеріали закритого кримінального провадження №0000845 від 09.03.2024 року.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, дійшов наступного.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди /ст.55 КПК України/.

Водночас, згідно матеріалів кримінального провадження №0000845 від 09.03.2024 року, постановою слідчого ОСОБА_3 потерпілим не визнаний, а допитаний лише як свідок.

Однак, згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебували матеріали кримінального провадження за №0000845 від 09.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

За результатами досудового розслідування, 29.01.2025 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постанова обґрунтована тим, що згідно висновку експерта №286-Е від 16.01.2025 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди; з технічної точки зору, причиною виникнення ДТП була поява пішохода ОСОБА_3 на смузі руху водія ОСОБА_6 на відстані, якої не було достатньо для водія автомобіля щоб уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду.

Слідчий суддя, аналізуючи доводи особи, яка подала скаргу про невідповідність положенням КПК України рішення слідчого про закриття провадження, враховує наступне.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.ст.2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У той же час, відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, 09.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Протоколом додаткового огляду місця події було встановлено, що відстань від стоп лінії до кінця розмітки пішохідного переходу становить 10.1 м, по напрямку руху автомобіля «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 до наїзду на пішохода ОСОБА_3 .

Із протоколу додаткового перегляду відеозапису вбачається, що о 19:43:46 пішохід розпочав переходити проїзну частину дороги у невстановленому для цього місці та рухався із-за задньої частини проїжджаючого автомобіля типу «Джип»; о 19:43:43 пішохід дійшов приблизно до середини проїзної частини та розпочав бігти у бік магазину «Ашан», за адресою м. Київ, вул. Малиша; о 19:43:48 легковий автомобіль, який розпочав рух зі світлофора по проїзній частині вул. Малишка здійснив наїзд на пішохода, який вибіг із-за задньої частини попутно рухаючого автомобіля типу «Джип».

Згідно висновку експерта №286-Е від 16.01.2025 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди; з технічної точки зору, причиною виникнення ДТП була поява пішохода ОСОБА_3 на смузі руху водія ОСОБА_6 на відстані, якої не було достатньо для водія автомобіля щоб уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду /а.п.147-153/.

Із положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Отже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 виконав всі необхідні слідчі /розшукові/ дії, негласні слідчі /розшукові/ дії, для встановлення істини у цьому кримінальному провадженні та дійшов до правильного висновку, про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, а тому посилання особи, яка подала скаргу на те, що постанова є необґрунтованою та винесена з порушенням чинного законодавства, не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.

На підставі викладеного слідчий суддя не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст.2, 9, 22, 24, 26, 40, 303, 284, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 від 09.03.2024 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_7