Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1261/25
Провадження №: 1-кп/332/396/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025 за № 0000051,відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівки Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця, який перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в порушення вимог законодавства, у не встановлений під час проведення досудового розслідування час та у невстановленому місці, але не пізніше жовтня 2023 року, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, виявив та незаконно придбав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2.

Усвідомлюючи, що вищезазначені предмети, а саме: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2, які в конструктивному поєднанні є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення, солдат ОСОБА_4 , маючи умисел на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, залишив при собі вказані предмети.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, не маючи передбаченого законом дозволу, у не встановлений під час проведення досудового розслідування час, але не пізніше жовтня 2023 року, незаконно переніс зазначені предмети, а саме: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2 до не встановленого під час проведення досудового розслідування транспорту та перевіз до місця свого мешкання, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав у підвалі та на шафі у приміщенні дачного будинку на території вказаної ділянки.

24.01.2025 року, приблизно о 17 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, не маючи передбаченого законом дозволу, перебуваючи на території ділянки № 70 обслуговуючого кооператива «Садове товариство «Сади ЗАЛКа», по вулиці Теплична 53, в місті Запоріжжі, взяв на шафі зазначені предмети, а саме: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2, які в конструктивному поєднанні є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.

Після чого мати ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 , побачивши у нього вказані предмети та з метою запобігання настанню суспільно небезпечних наслідків від можливого застосування вказаних предметів, відібрала у нього корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та сховала до порожньої пластикової ємності на території вищевказаного домоволодіння, а бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2 ОСОБА_4 сховав за шафою у приміщенні дачного будинку на території вказаного домоволодіння АДРЕСА_3 , де у подальшому вказані боєприпаси були виявлені і вилучені працівниками поліції під час огляду місця події.

Згідно з висновком експерта від 29.01.2025 № СЕ-19/108-25/2146-ВТХ наданий на дослідження корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин придбав, носив та зберігав бойові припаси та вибухові пристрої, а саме, корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, виказав жаль з приводу вчиненого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.

Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодноразово оглядався лікарем-наркологом, перебував на стаціонарному лікування з 13.12.2024 по 23.12.2024 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (алкоголь, психостимулятори), синдром залежності від вживання ПАР, переніс гостру інтоксикація ПАР, стан відміни ПАР та алкоголю неускладнений. Обвинувачений позитивно охарактеризований за місцем проживання, проживає з матір`ю та дочкою ОСОБА_6 , 2016 року народження. ОСОБА_7 є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке виразилось у виказанні жалю з приводу вчиненого та осуді своєї поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся у скоєному, виказав жаль з приводу вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ МВС України підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у розмірі 3 979,50 грн, отже, відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 373 - 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю у 2 (два) роки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи від 29.01.2025 № СЕ-19/108-25/2146-ВТХ у розмірі 3 979,50 гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «hp DVD+R 16х 4,7 GB Data 120 min Video» з файлом з назвою «0000051 (1).mp4», який зберігається в матеріалах кримінального провадження за № 0000051 від 25 січня 2025 року, залишити в матеріалах зазначеного кримінального провадження;

- корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2, які передані на зберігання до камери схову відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, конфіскувати у власність держави та передати для потреб ЗСУ.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1