ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3320/24 Справа № 185/5632/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000741 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 пройшовши відповідне медичне обстеження, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, не надавши виправдувальних документів про причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачений військовозобов`язаний ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Наказу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), 20 квітня 2024 року не з`явився за бойовою повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК.

Зазначає, що в судовому засіданні він пояснював, що хворіє на алкоголізм, декілька разів у зв`язку з цим лікувався. На підтвердження цього надав останню виписку із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР, відповідно до якої з 20.06.2024 року по 22.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок постійного вживання алкоголю, погіршення стану здоров`я.

Відповідно до відповіді КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 18.09.2024 року № 01-25/698 він з 19.01.2022 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР з діагнозом: F 10.2 (Психічні поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю. Синдром залежності).

Однак він не знав, що перебуває на обліку у лікаря-нарколога та про свій діагноз, тому не міг повідомив та надати відповідні документи ні військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні в Павлоградський міськрайонний суд при розгляді цього кримінального провадження.

Лише після постановлення вироку, коли його сестра оплатила послуги захисника, який зробив запит в КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР і отримав відповідь, з якої стало відомо про його діагноз.

Відповідно до довідки лікаря-нарколога КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 26.09.2024 року я потребую стаціонарного лікування в умовах наркологічного відділення. Отже, надана суду довідка КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 23.05.2024 року не відповідає дійсності, що призвело до хибного висновку про те, що він не перебуває на обліку у лікарі-нарколога.

При проведенні ВЛК він не оглядався лікарем-наркологом або психіатром, і як наслідок, який саме у нього синдром залежності: з тяжкими, стійкими психічними розладами або з помірними чи легкими психічними розладами цими лікарями не визначалося.

Таким чином, вважає висновок суду про те, що він станом на 19 квітня 2024 року за станом здоров`я був придатний для проходження військової служби є не правильним, оскільки за наявності синдрому залежності з психічними розладами висновок ВЛК № 6653 від 19.04.2024 не відповідає вимогам статті 15 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість і просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

За змістом ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав.

За змістом п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду таістотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 410 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: (1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; (2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Cудове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою (п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК).

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість виходячи з наступного.

В суді першої інстанції обвинувачений, хоча і визнав свою вину, проте неодноразово зазначав, що має низку захворювань, які не були враховані військово-лікарською комісією, а висновок про його придатність зроблений на підставі формального проведення експертизи.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту пояснювала, що ОСОБА_6 з 19.01.2022 перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР з діагнозом: F 10.2 (Психічні поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю. Синдром залежності), що підтверджується відповіддю КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 18.09.2024 року № 01-25/698.

Однак обвинувачений не міг повідомити та надати відповідні документи ні військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні в Павлоградський міськрайонний суд при розгляді цього кримінального провадження. До матеріалів справи долучена відповідна довідка.

Також сторона захисту посилалась на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений пояснював, що хворіє на алкоголізм, декілька разів у зв`язку з цим лікувався. На підтвердження цього надав останню виписку із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР, відповідно до якої з 20.06.2024 по 22.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок постійного вживання алкоголю, погіршення стану здоров`я.

Апеляційний суд зважає на те, що обвинувачений проходив лікування вже після проходження ВЛК, проте звертає увагу, що у нього було погіршення стану психічного здоров`я (приступ білою гарячки), він випригнув у вікно і зламав ногу, що підтверджується відповідно випискою з травматологічного відділення.

Відповідно до довідки лікаря-нарколога КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 26.09.2024 року обвинувачений ОСОБА_6 потребує стаціонарного лікування в умовах наркологічного відділення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що надана суду стороною обвинувачення довідка КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 20.05.2024 за вих. № 01-26/430 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра викликає сумніви у її достовірності.

Вказані обставини щодо стану здоров`я обвинуваченого впливають на те, що за таких обставин, а також враховуючи показання обвинуваченого, суд першої інстанції мав піддати сумніву можливість ОСОБА_6 самостійно здійснювати свій захист від пред`явленого обвинувачення та мав вирішити питання про призначення йому захисника.

Іншою важливою обставиною у даній категорії справи, на яку впливає стан здоров`я обвинуваченого та яка підлягає доведенню прокурором в межах кримінального провадження поза розумним сумнівом, це те, чи може обвинувачений бути суб`єктом злочину, передбаченого за ст. 336 КК.

За наданих стороною захисту документальних підтверджень перебування ОСОБА_6 19.01.2022 на обліку у лікаря-нарколога КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР з діагнозом: F 10.2 (Психічні поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю. Синдром залежності), які спростовують відомості, враховані місцем судом з довідки КНП «Павлоградська ЦРЛ» ВСР від 20.05.2024 за вих. № 01-26/430, то апеляційний суд доходить висновку, що вказані обставини поверхнево дослідженні судом першої інстанції, без участі захисника, участь якого на переконання апеляційного суду у даній справі є обов`язковою, а тому висновки суду, що ОСОБА_6 є суб`єктом за ст. 336 КК, тобто за станом здоров`я придатний до військової служби, є передчасним.

Вказані обставини щодо стану здоров`я ОСОБА_6 та достовірність висновку ВЛК, як доказу у кримінальному провадженні, суду першої інстанції слід перевірити під час нового судового розгляду, в тому числі вирішити питання про можливість призначення судово-психіатричної експертизи, враховуючи перебування останнього на обліку у лікаря-нарколога з вказаним діагнозом.

Допущена судом неповнота судового розгляду та здійснення судового провадження без участі захисника, участь якого суд мав визнати обов`язковою, підірвало справедливість розгляду в цілому, яка гарантована статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку є підставою для скасування вироку суду, а відповідні доводи апеляційної скарги захисника підлягають перевірці під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 415 КПК, суд апеляційної інстанції повинен формулювати свої висновки та вказівки лише в такій формі, щоб це не призводило до вирішення наперед указаних в цій нормі питань, але водночас давало б достатні підстави для застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та призначення більш тяжкого покарання у випадку, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні відповідного злочину буде доведено в установленому законом порядку (аналогічний підхід, зокрема, застосовується у практиці ККС ВС з метою дотримання положень ч. 3 ст. 439 КПК, як наприклад, у справі № 242/1697/17).

Зокрема, суд апеляційної інстанції може зробити висновок, що суд першої інстанції: 1) не надав належної оцінки тим чи іншим доказам або їх сукупності; 2) здійснив неправильне тлумачення норм матеріального чи процесуального права; 3) не дослідив ті чи інші обставини, що мають значення для вирішення тих чи інших питань в межах кримінального провадження тощо. У зв`язку з цим апеляційний суд вправі дати вказівку перевірити при новому розгляді ті чи інші обставини, дати оцінку певним доказам, належним чином розглянути питання щодо кваліфікації дії обвинуваченого тощо, проте він не може наперед категорично визначати, які висновки суд першої інстанції повинен зробити щодо питань, указаних у ч. 2 ст. 415 КПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Ураховуючи, що чинним КПК з одного боку, чітко визначені повноваження апеляційного суду, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, що покладено кримінальним процесуальним законом на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку, в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК не входять зазначені порушення вимог чинного законодавства, однак, виходячи з вимог ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести остаточне рішення у кримінальному провадженні, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, дослідити докази та дати їм належну правову оцінку з точки зору їх допустимості та достовірності за результатами якої, суду слід вирішити питання чи достатньо сукупності інших доказів, які є в матеріалах кримінального провадження для ухвалення обвинувального вироку суду, а також слід перевірити інші доводи апеляційної скарги сторони захисту, які заявлялись і під час судового розгляду в суді першої інстанції та ухвалити рішення, яке буде відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується запобіжного заходу, то такий захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 410, 412, 415 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 за статтею 336 Кримінального кодексу Українискасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4