ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1398/22 Номер провадження 11-кп/814/752/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000231 за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.06.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 18.05.2023 вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуті покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.11.2022 та Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023, остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано у строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.11.2022 та Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023, за період часу з 10.11.2022 по 25.06.2024.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

В період часу з 16.07.2022 по 18.07.2022, ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, умисно проник до підсобного та гаражного приміщень, звідки таємно викрав моторний грунтофрез «Кентавр» МБ2071 Д-2, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 21 749 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягав застосуванню, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироками Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.11.2022, Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023, остаточно визначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що при призначенні покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень суд хоча й послався на ч. 4 ст. 70 КК України, однак, помилково застосував принцип складання покарань за сукупністю вироків, передбачений ч.1 ст.71 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що показання на досудовому слідстві обвинувачений надав внаслідок застосування щодо нього працівниками поліції заборонених методів розслідування.

Зазначив, що суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання щодо допиту дружини обвинуваченого ОСОБА_11 та її матері, які могли підтвердити перебування ОСОБА_8 вдома в день вчинення злочину.

Звертає увагу, що ОСОБА_10 не є потерпілою у даному кримінальному провадженні, оскільки викрадені речі належали її брату. Зазначає, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зазначили, що мотоблок був важким, тому одній особі було б важко його перенести. Також у матеріалах справи відсутні протокол огляду місця події від 20.07.2022 про який зазначають експерти у свої висновках від 18.10.2022 та 25.10.2022.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційні вимоги прокурора задовольнити, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої захисником апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Під час судового розгляду у місцевому суді ОСОБА_8 свою вину у вчиненому протиправному діянні не визнав. Вказує, що надані ним показання під час досудового розслідування він надав внаслідок застосування щодо нього працівниками поліції заборонених методів досудового розслідування. Проте його винуватість підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що влітку 2022 року дізналася про крадіжку мотоблоку і електропили з домоволодіння, яке належало її батькам, на теперішній час належить брату ОСОБА_14 . Зараз за домоволодінням вона здійснює нагляд, оскільки ОСОБА_14 служить в ЗСУ.

Тобто, на момент крадіжки домоволодіння і речі на його території знаходились у володінні ОСОБА_10 , ОСОБА_14 цього факту не оспорював і із заявою про порушення своїх прав суду не повідомляв. Тому звернення ОСОБА_10 із заявою про вчинення крадіжки та визнання її потерпілою у цьому кримінальному провадженні не є істотним порушенням КПК та, всупереч доводам захисника, не є підставою для скасування вироку.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненому протиправному діянні підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , який є чоловіком потерпілої та підтвердив про вчинення крадіжки із домоволодіння ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_12 повідомив у суді, що влітку 2022 під час сінокосу знайшов частину мотоблоку, про що повідомив ОСОБА_13 , який доглядав за домоволодінням ОСОБА_14 , говорив про вчинення крадіжки та в подальшому повідомив про крадіжку ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_13 надав аналогічні показання та зазначив, що через деякий час на місце, де знайшли частину викраденого мотоблоку, працівники поліції привезли ОСОБА_8 , який був без кайданок та самостійно показував і розповідав як вчинив крадіжку мотоблоку і бензопили.

Показання потерпілої та свідків є логічними, послідовними та узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме протоколом огляду від 18.07.2022 місця події, висновком експерта СЕ №19/117-22/14431-Д від 25.10.2022 з якого вбачається, що на місці події виявлено відбитки пальців рук ОСОБА_8 , висновком товарознавчої експертизи №2764 від 22.10.2022 про вартість викраденого майна, протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_8 під час проведення слідчої дії добровільно розповів та відтворив обставини викрадення ним речей.

Доводи захисника про необхідність допиту дружини обвинуваченого ОСОБА_11 та її матері, які можуть підтвердити перебування ОСОБА_8 вдома в день вчинення злочину, на думку колегії суддів, не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження його невинуватості, оскільки точна дата крадіжки не встановлена, лише встановлено період, протягом якого вона вчинена. Крім того вказані особи є близькими родичами обвинуваченого та зацікавлені у результатах розгляду зазначеного кримінального провадження. При цьому винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним крадіжки підтверджується іншими наявними у справі доказами, які були безпосередньо досліджені місцевим судом та у своїй сукупності повністю доводять вчинення обвинуваченим крадіжки.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо застосування щодо обвинуваченого заборонених методів досудового розслідування спростовуються дослідженою під час апеляційного розгляду відповіддю ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, надісланої на адресу апеляційного суду, з якої вбачається, що за результатами розгляду заяв ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про застосування щодо обвинуваченого працівниками Кременчуцького РУП недозволених методів досудового розслідування, підстав для внесення відомостей до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК України працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, встановлено не було.

Крім того, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо неправомірного невнесення працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, відомостей до ЄРДР про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, було відмовлено.

Також свідок ОСОБА_16 , який є працівником поліції повідомив місцевому суду, що здійснював слідчі дії у цьому кримінальному провадженні, проте ОСОБА_8 не погрожував та не обіцяв матеріальні блага за надання обвинуваченим неправдивих свідчень. Звертає увагу, що дійсно передавав ОСОБА_8 цигарки, проте робив це без користі та з добрих намірів.

Доводи захисника про відсутність у справі протоколу огляду місця події від 20.07.2022, який було зазначено у висновках експертів та на підставі якого проводилися експертні дослідження, спростовується таким. З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд під час встановлення винуватості обвинуваченого не мотивує своє рішення висновком експерта від СЕ №19/117-22/14199-Д від 18.10.2022. Крім того, з описової частини висновку експерта СЕ №19/117-22/14431-Д від 25.10.2022 вбачається, що експерт досліджував відбитки пальців рук, вилучені під час огляду місця події 20.07.2022. Підстав ставити під сумнів той факт, що відбитки пальців рук були вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження під час огляду місця події та в подальшому направлені для проведення експертизи і були предметом її дослідження, колегія суддів не вбачає і захисник таких підстав не наводить. Тому відмінність дати, зазначеної в протоколі огляду місця події, та дати, вказаної в експертизі, не тягне за собою недопустимість висновку експертизи та не свідчить про неналежність цього доказу.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Твердження захисника про те, що викрасти це майно було неможливо одній особі через вагу мотоблока, не виключають винуватості ОСОБА_8 у вчиненні цієї крадіжки. Разом з тим, кримінальне провадження відповідно до ч.1 ст.337 КПК України розглядається судом лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При призначенні покарання суд на виконання вимог закону, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання з урахуванням чинного законодавства; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, вину у вчиненому протиправному діянні не визнав, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

Разом з тим, апеляційні доводи сторони обвинувачення щодо неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 , є слушними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 до ухвалення оскаржуваного вироку, був засуджений вироками Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.11.2022 та Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023, які на час ухвалення вироку Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 26.06.2024 набули законної сили.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що кримінальне правопорушення у даному провадженні ОСОБА_8 вчинив з 16.07.2022 по 18.07.2022, тобто до ухвалення попередніх вироків.

Вимоги ч. 4 ст. 70 КК України передбачають, що у разі якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання обвинуваченому призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Проте місцевий суд, не зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.06.2024, невідбутої частини покарання за попередніми вироками, що суперечить вимогам діючого законодавства. Тому вирок в цій частині необхідно змінити у зв?язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню. а підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.06.2024, щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, призначеного місцевим судом, у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарань, призначених вироками Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.11.2022 та Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023, визначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

У іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4