У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, -

В С Т А Н О В И В:

До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вказана скарга.

Як вбачається зі змісту скарги, представник вказує, що ним була подана заява про вчинення кримінального правопорушення від 23.10.2024 року за №1707/4240 до ТУ ДБР у місті Києві. В прохальній частині скарги просить зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Краматорську, внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 №1707/4240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, про що надати до ВЧ НОМЕР_1 витяг із ЄРДР у встановлені нормами КПК України терміни та спосіб.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Разом із тим, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).

Згідно з положеннями п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, згідно з ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, до вказаних правовідносин положення ст.32 КПК України не застосовуються, оскільки за змістом цієї статті та її місцем у структурі КПК України, положення цієї статті стосуються лише суду, який здійснює кримінальне провадження, як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч.1 ст.306 КПК України).

За правилами ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство), за змістом ч.1 ст.38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; б)органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Отже, системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.38 КПК України дає підстави для висновку, що органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України, Державне бюро розслідувань), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу законності, який визначений у ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя вважає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, щодо скарги на бездіяльність слідчого, територіальна підсудність якої прямо не визначена законом, здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З 01 березня 2021 року у зв`язку із реформуванням органів Державного бюро розслідувань, у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань почали діяти слідчі підрозділи (відділи), які розташовані у всіх областях України.

Як слідує з представлених до суду матеріалів скарги, вказує, що ним була подана заява про вчинення кримінального правопорушення від 23.10.2024 року за №1707/4240 до ТУ ДБР у місті Києві. В прохальній частині скарги просить зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Краматорську, внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 №1707/4240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, про що надати до ВЧ НОМЕР_1 витяг із ЄРДР у встановлені нормами КПК України терміни та спосіб.

За нормою ст.26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Виходячи з положень ст.ст.22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, рішення, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається можливим встановити бездіяльність якого саме структурного підрозділу ТУ ДБР оскаржує заявник.

Отже, доказав, того, що місце розташування слідчого підрозділу органу досудового розслідування та посадової особи, бездіяльність якої має намір оскаржувати заявник, відноситься до територіальної юрисдикції Октябрського районного суду м.Полтави не надано.

За обставин, що наведені вище, заявником скарги не дотримано вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 2 статті 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дана скарга представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення , не підлягає розгляду Октябрським районним судом м.Полтави.

Таким чином, подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, що не позбавляє права звернення до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної підсудності якого знаходиться відповідний слідчий підрозділ органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.304 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,9,38, 304, 306 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого повернути.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду

протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1