Справа № 521/944/25
Номер провадження:1-в/521/613/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника ДУ «ОВК №14» ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення у відповідність вироку Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 (справа № 947/39394/23) та вироку Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 (справа № 947/9196/24) відносно ОСОБА_4 у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р.-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо приведення у відповідність до закону вироку Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 (справа № 947/39394/23) та вироку Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 (справа № 947/9196/24), у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. (далі - Закон №3886-IX).

Представник колонії підтримав клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечувала.

Дослідивши зміст заяви, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13. ч. 1 ст. 537 КПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

09 серпня 2024 року набув чинності - Закон №3886-IX, яким внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином ст. ст. 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом №3886-IX кримінальна відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

Вироком Київського районного суду міста Одеси від 22.12.2023 ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 4 ст. 185 КК України (вчинення крадіжки в умовах воєнного стану), яке мало місце 07.12.2023 року, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 573,60 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2023 році становила - 2684 гривні.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн. - станом на 2023 рік, а отже до цього діяння мають застосуватись положення ст. 5 КК і на теперішній час інкриміноване обвинуваченому діяння не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

У зв`язку із зазначеним, кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Київського районного суду міста Одеси від 22.12.2023, усунута. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення від покарання за вказаним вироком за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до вироку Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2024 року ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 4 ст. 185 КК України (вчинення крадіжки в умовах воєнного стану), яке мало місце 04.02.2024 року, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 714,00 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2024 році складає 3 028 гривень.

За таких обставин вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 028 грн. - станом на 2024 рік, а отже, на теперішній час, інкриміноване обвинуваченому діяння не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

У зв`язку із зазначеним, кримінальна караність діяння ОСОБА_4 , за вчинення якого засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2023, усунута. Суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення від покарання за вказаним вироком за вказаним вироком за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно з викладеним, вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Київського районного суду міста Одеси від 04.04.2024, зміненого вироком Одеського апеляційного суд у від 26.11.2024 року за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, .на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 у виді 1 (одного) місяця арешту, більш суворим покаранням призначеного за цим вироком, остаточно вважати призначеним ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення у відповідність вироків Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 (справа № 947/39394/23) та вироку Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 (справа № 947/9196/24) відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Київського районного суду міста Одеси від 04.04.2024, зміненого вироком Одеського апеляційного суд у від 26.11.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 у виді 1 (одного) місяця арешту, більш суворим покаранням призначеного за цим вироком, остаточно вважати призначеним ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1