Провадження № 1-кп/643/576/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0006375 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0006375 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 26.11.2013 в період часу з 15-20 години до 17-30 години за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи шляхом віджиму вікна з житлового будинку таємно викрали майно що належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим останньому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 4,8 млн. гривень

26.11.2013 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006375 за ч. 5 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування як потерпілий допитаний ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_1 .

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0006375 встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене 26.11.2013 в період часу з 15-20 години до 17-30 години, з попередньою правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 185 КК України, яке на час складання клопотання є тяжким злочином.

У кримінальному провадженні проведено необхідні оперативно - розшукові заходи та слідчі дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не вдалось, підозра жодній особі вручена не була. Підстав для зупинення перебігу строку давності немає. Речові докази під час здійснення досудового розслідування вилучались та передані на зберігання до камеру схову речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, їх долю прошу вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Витрати на проведення експертиз складають 917, 70 грн., 878, 20 грн., витрати на проведення останніх вважати здійсненими за рахунок Державного бюджету України на підставі ч. 2 ст. 122 КПК України.

Слід зазначити, що під час допиту потерпілий конкретних відомостей про особу, яка вчинила злочин, не зазначає, пред`явлення для впізнання з останнім не проводилось у зв`язку із тим, що потерпілому не були відомі конкретні ознаки зовнішності або будь-які інші відомості про особу, яка вчинила злочин. Зазначений злочин вчинено таємно шляхом проникнення до будинку, відеозаписи з камер відеонагляду на місці події відсутні.

Прокурор просив суд кримінальне провадження закрити на підставі п: 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Так, 26.11.2013 в період часу з 15-20 години до 17-30 години за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи шляхом віджиму вікна з житлового будинку таємно викрали майно що належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим останньому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 4,8 млн. гривень

26.11.2013 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006375 за ч. 5 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування як потерпілий допитаний ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_1 .

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0006375 встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене 26.11.2013 в період часу з 15-20 години до 17-30 години, з попередньою правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 185 КК України, яке на час складання клопотання є тяжким злочином.

У кримінальному провадженні проведені ряд оперативно - розшукових заходів та слідчих дій у 2013-2014 роках, більше досудове розслідування фактично не проводилось.

Остання слідча (розшукова) дія по цьому кримінальному провадженню відбулась у 2014 році.

Потім у 2018 році на запит слідчого Харківський НДЕКЦ надав відповідь, що інформаційна картка зі слідами рук, виготовлена за результатами експертизи № 446 від 06.12.2023 року у даному кримінальному провадженні була поставлена на дактилоскопічний облік та перевірена. У результаті перевірки 31.12.2013 року, збігів не встановлено.

Після цього слідчим 18.12.2024 року був сформований витяг з ЄРДР. У 2021 році була винесена постанова про призначення (зміну) групи прокурорів. 31.05.2023 року дано доручення на проведення досудового розслідування. Слідчим було дано доручення на проведення слідчих розшукових дій, а саме додаткового допитати потерпілого ОСОБА_5 , встановити свідків та очевидців злочину, перевірити місця викраденого майна та перевірити причетних осіб. Трьома рапортами слідчого було повідомлено про відсутність можливості виконати доручення слідчого.

Суд вважає, що рапорти були складені формально, позаяк з їхнього змісту не вбачається які самі слідчі розшукові дії вживались на виконання даного доручення, жодних додатків, які б свідчили про реальне виконання доручення в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в період з 2015 року по теперішній час жодних слідчих розшукових дій по цьому кримінальному провадженні здійснено не було.

Будь-яких інших процесуальних документів та рішень, які б свідчили про проведення досудового розслідування з метою розкриття злочину в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Вказане свідчить, що орган досудового розслідування самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо розкриття злочину, а прокурор не забезпечив дієвий контроль за ходом та повнотою розслідування у даному кримінальному провадженні.

Положенням п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Водночас ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Проте, яка вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчі (розшукові) дії фактично не виконувались, а тому досудове розслідування у кримінальному провадженні не може відповідати вимогам ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1, не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами (ст. 9, 25 КПК України).

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 (справа № 142/536/20), від 29.06.2022 (справа № 725/3569/21), від 07.06.2023 (справа № 545/51/22).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження , суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Також суд зауважує, що звертаючись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, прокурор намагається нівелювати як власну бездіяльність, так і бездіяльність з боку співробітників поліції під час проведення досудового розслідування.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження.

На переконання суду, закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути автоматичним, без з`ясування повноти вжитих в ході досудового розслідування заходів. Інакше, законодавець визначив би можливість прийняття такого процесуального рішення слідчим чи прокурором. Натомість такі повноваження надані виключно суду з метою об`єктивної перевірки повноти вжитих заходів для розкриття злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 11 ст. 284 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження, а оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження, вказаною нормою не передбачено. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2024 у справі № 331/1020/24.

Керуючись п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0006375 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0006375 від 26.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України повернути прокурору для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст складений та проголошений 09.04.2025 року о 15.30.

Суддя - ОСОБА_1