Справа №463/919/25
Провадження №1-кп/463/294/25
В И Р О К

Іменем України

03 лютого 2025 року Личаківський районний суд м.Львова

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 15.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свидниця Яворівського району Львівської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого згідно з вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді 150 годин громадських, 29.09.2023 до Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області надійшло розпорядження про виконання вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2023, яке прийнято до виконання. 30.10.2024 інспектором Личаківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ознайомлено ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування призначеного йому вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2023 покарання у виді 150 год. громадських робіт, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнений до кримінальної відповідальності, про що останній власноручно виконав підпис на відповідній підписці. 30.10.2024 ОСОБА_3 вручено направлення № 4308/36/28/1-24 від 30.10.2024 для відбування покарання у виді громадських робіт у Львівське комунальне підприємство «Господар», згідно якого він повинен був приступити до відбування покарання з 31.10.2024. 31.10.2024 ОСОБА_4 не з`явився до ЛКП «Господар» та в подальшому без поважних причин не являвся для відбування громадських робіт. 28.11.2024 ОСОБА_3 надав письмове пояснення, згідно якого вбачається, що останній від відпрацювання 150 годин громадських робіт відмовився. У порушення умов відбування покарання ОСОБА_3 умисно, без поважних причин, маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов?язаного з позбавленням волі, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в ЛКП «Господар» не з?явився, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та порушив обов?язки, покладені на нього вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023, не відпрацювавши без поважних причин 150 годин громадських робіт. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив ухилення від покарання, не пов?язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, особою засудженою до такого покарання.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковане за ч. 2 ст. 389 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду 30.01.2022.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, особою засудженою до цього покарання, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винність у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою засудженою до цього покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 389 КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань слід приєднати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023 у виді громадських робіт строком на 150 годин, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України слід перевести в пробаційний нагляд.

Підстав для обрання іншого покарання із застосування ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки у цьому разі залишиться невиконаним покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023, яке було визначено до реального відбуття, що буде суперечити визначеній у ст. 50 КК України меті покарання.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань приєднати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.09.2023 у вигляді громадських робіт строком на 150 годин, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України перевести в пробаційний нагляд, та остаточно вважати засудженим ОСОБА_3 до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 10 (десять) днів, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання за цим вироком - рахувати з часу постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1