Справа № 367/2101/25
Провадження №1-кп/367/720/2025
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

з боку захисту:

з використанням засобів відеоконференцзв`язку захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому удовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області у кримінальному провадженні №0001293, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 року, питання щодо прийняття до розгляду цивільного позову ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про продовження строком на 60 днів запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семиполки Броварського району Київської області, громадянин України, зареєстроване та фактичне місце проживаня за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У Ірпінському міському суді Київської області перебуває у провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001293 від 25.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

25.02.2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області призначено судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

04.03.2025 потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 30000 грн., моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

За змістом ч. 1 ст. 128 КПК України вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні до початку судового розгляду.

У відповідності до вимог ст.ст. 127, 128, 129 КПК України, обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Вимоги до оформлення позовної заяви у цивільному судочинстві визначені ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, подана позовна заява не відповідає вимогам п. 2, 3, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить: відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, позивача відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача, відповідача; поштовий індекс місця проживання чи перебування позивача, відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету представника позивача;.зазначення ціни позову; у позовній заяві позивач заявляє вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30000 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн, однак у тексті позовної заяви позивач не зазначив обгрунтований розрахунок (складові) сум як матеріальної шкоди, так і моральної шкоди, як того вимагає п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав,а тому не може бути прийнята судом до розгляду.

15.04.2025 року від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого строком на 60 (шістдесят) днів.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів убачається, що воно мотивоване тим, що:

у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001293 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років;

до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 23.04.2025 включно;

до 23.04.2025 закінчити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні неможливо, строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу спливає, а ризики, які заявлялись прокурором при його застосуванні та наданий час не зменшились і продовжують існувати, підставою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є згідно з ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

обгрунтовуючи ризик переховування обвинуваченого в клопотанні зазначено, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24.02.2022, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час. Отже, ОСОБА_6 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України. Необхідно врахувати те, що в обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні стійки соціальні зв`язки, зокрема, останній не працевлаштований, офіційних джерел для існування не має, не одружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, отже фактично у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду. Вказане свідчить, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 задля уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому останній обвинувачується, може переховуватись від органу досудового розслідування та від суду;

обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки свідок є його колишньою співмешканкою, у зв`язку з чим обвинувачений може шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування впливати на цих осіб з метою зміни їх показань на свою користь та які можуть піддатися незаконному впливу з боку обвинуваченого, що в подальшому призведе до спотворення їх показань, які вони даватимуть під час судового розгляду даного кримінального провадження. Про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 ;

приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, до обвинуваченого ОСОБА_6 , може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши про відсутність доказів про існування вказаних ризиків, просив призхначити обвинуваченому особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, обвинувальний акт та додатки до нього, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявністю клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3)застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Як убачається з наданих суду документів, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

До обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27.01.2025 включно. У подальшому ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2025 року строк застосування міри зхапобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого продовжено на строк до 27.02.2025 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.02.2025 року строк застосування міри зхапобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого продовжено на строк до 25.04.2025 року

До 25.04.2025 закінчити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не убачається за можливе.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Одночасно з цим, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім ризиків встановлених у судовому засіданні, суд повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи ризики, судом встановлено, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Судом встановлено, що обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел для існування не має, не одружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, а тому убачається відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці його проживання, відсутність офіційного місця роботи. Кожна окремо з вищезазначених обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування, однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дає підстави стверджувати про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження.

Вказане свідчить, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 задля уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому останній обвинувачується, може переховуватись від органу досудового розслідування та від суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки свідок є його колишньою співмешканкою, у зв`язку з чим обвинувачений може шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування впливати на цих осіб з метою зміни їх показань на свою користь та які можуть піддатися незаконному впливу з боку обвинуваченого, що в подальшому призведе до спотворення їх показань, які вони даватимуть під час судового розгляду даного кримінального провадження.Про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Встановлені під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

З огляду на викладене вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім та дієвим для забезпечення зазначених вище ризиків та виконання обвинуваченим своїх обов`язків.

Питання доведеності вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій судом не вирішувалися, оскільки це є предметом судового розгляду справи по суті.

Враховуючи наявність обвинувачення, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_9 обвинувачується, наявна необхідність у продовженні застосування цілодобового домашнього арешту, а відтак, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити. У зв`язку з доведеністю наявності ризику впливу на потерпілу та свідків продовжити покладені на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: - не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодня, в період часу з 22 год 00 хв вечора до 07 год 00 хв ранку наступного дня, без дозволу прокурора або суду, крім необхідності у випадку повітряної тривоги прослідувати до укриття та перебувати в укритті на час повітряної тривоги та/або у випадках необхідності отримання невідкладної медичної допомоги; - утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; - з`являтись до суду,прокурора на першу вимогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 127-128, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У прийнятті до розгляду цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - відмовити.

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001293 від 25.11.2024, про продовження строком на 60 днів запобіжного заходу у домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . до 14 червня 2025 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодня, в період часу з 22 год 00 хв вечора до 07 год 00 хв ранку наступного дня, без дозволу прокурора або суду, крім необхідності у випадку повітряної тривоги прослідувати до укриття та перебувати в укритті на час повітряної тривоги та/або у випадках необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- з`являтись до суду,прокурора на першу вимогу.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали в частині продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків визначити до 14 червня 2025 року включно.

Направити копію ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Направити копію ухвали учаснику, який не був приситній під час її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Суддя: ОСОБА_1