У Х В А Л А

28.01.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмати республіка Казахстан, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешу, строк дії якого продовжений по 28.01.2025 включно.

У зв`язку з неможливістю завершити розгляд справи у межах строку обраного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, в судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та на неможливість інших, більш м`яких запобіжних заходів забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на нічний, таким чином надати йому можливість влаштуватися на роботу, заробляти гроші, щоб відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Захисник обвинуваченого просив змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло у визначений період доби. При цьому звернув увагу на те, що наразі ідуть перемовини з потерпілою стороною щодо добровільного відшкодування шкоди. Обвинувачений має працювати для того щоб відшкодувати шкоду.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 суд, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про таке

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2024 стосовно обвинуваченого продовжено обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, завершти судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, не представляється можливим.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Метою і підставою продовження застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, зокрема, буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Щодо заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає таке.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду. Так, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Усвідомлення настання вкрай несприятливих наслідків для обвинуваченого, спонукатимуть його змінювати своє місце проживання та переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

Суд вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, непрацевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання.

З огляду на наведені обставини, на даному етапі судового розгляду, судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під домашнім арештом.

Водночас, зважаючи на те, що у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов на суму 293 363.58 грн, а обвинувачений має намір і бажання влаштуватися на роботу саме з метою відшкодування шкоди потерпілому, враховуючи при цьому, що в суду будь яких даних, які б свідчили, що обвинувачений порушував покладені на нього слідчим суддею та судом обов`язки не надано, тому в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження обставина того, що ступінь небезпеки вчинення позапроцесуальних дій обвинуваченого є настільки високим, що обумовлює необхідність цілодобового утримання його під домашнім арештом.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи необхідність та бажання обвинуваченого працювати з метою відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, суд дійшов висновку змінити обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово на домашній арешт із забороною залишати житло у визначений період доби, що на переконання суду є достатнім для досягнення мети застосування запобіжного заходу та дієвого забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених КПК України, строк, на який їх покладено.

Суд важає за необхідне покласти на обвинуваченого такі ж самі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які були покладені ухвалою суду від 28.11.2024.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 315, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у видгляді цілодобового домашнього арешту.

Змінти раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год по 06:00 год наступного дня, строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) з`являтись до суду за першим викликом;

2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали до 28.03.2025.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

ОСОБА_6