Провадження № 1-кс/638/161/25
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника заявника- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 16.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 00002528 від 07.12.2024 за ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2024 адвокат ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 16.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 00002528 від 07.12.2024 за ч. 2 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з підстав, викладених у скарзі.

Слідча Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, проте 17 січня 2025 року надала для огляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 00002528.

Заслухавши скаржника, дослідивши скаргу з додатками, оглянувши кримінальне провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що Харківським районним управлінням № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002528 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР від 07.12.2024 № 0002528, кримінальне провадження розпочато за фактом того, що 07.12.2024 до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 07.12.2024 року приблизно об 11:00 год. невстановлені особи, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Культури, 22Б, здійснили викрадення малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.12.2024 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчої у кримінальному провадженні - ОСОБА_5 із заявою про визнання ОСОБА_4 потерпілою та проведенню відносно неї низки слідчих дій для встановлення ступеню тілесних ушкоджень, винних осіб тощо. Заява мотивована тим, що під час викрадення дитини невстановленими особами було застосовано насильство відносно бабці малолітнього- ОСОБА_4 . Остання була допитана 07.12.2024 р. як свідок і надала детальні покази відносно обставин застосування до неї насильства, механізму його заподіяння, тощо. В подальшому була змушена 10.12.2024 р. звернутися за медичною допомогою до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. Згідно діагнозу зазначеної установи ОСОБА_4 отримала закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку. Внаслідок цього ОСОБА_4 була поміщена на стаціонарне медичне лікування у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.

Постановою слідчої Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 16.12.2024 про повну відмову у задоволенні клопотання, відмовлено адвокату ОСОБА_3 у визнанні ОСОБА_4 потерпілою. Постанова слідчої мотивована наступним:

1. У вказаному кримінальному провадженні, потерпілим за ст. 146 КК України може бути малолітня дитина, а з урахуванням встановлення відсутності складу вищевказаного кримінального правопорушення, потерпілі по справі відсутні;

2. Спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень має інший склад злочину, за яким кримінальне провадження розпочинаються в порядку ст. 214 КПК України лише на підставі заяви потерпілого та має форму приватного обвинувачення. Відповідно до ст. 478 КПК України, потерпілий має право подати до слідчого, дізнавача, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення. Проте, до теперішнього часу, відповідна заява від ОСОБА_4 не надходила. Окрім цього, 07.12.2024 ОСОБА_4 відмовилась під відеозапис звертатися з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення до правоохоронних органів та звернулась з письмовою заявою щодо припинення розгляду повідомлення лікаря Аслан, у зв`язку з відсутністю в неї наявних тілесних ушкоджень;

3. Між іншим, 07.12.2024 ОСОБА_4 , заявила про відсутність у неї наявних тілесних ушкоджень, про що вона звернулась з письмовою заявою. Також, під час надання ОСОБА_4 на місці події медичної допомоги, остання не скаржилась на симптоми, які б свідчили про можливе спричинення їй тілесних ушкоджень, пов`язаних з встановленим у неї 10.12.2024 діагнозом, а також не вказувала про можливий механізм їх спричинення, що підтверджується записами карти виїзду БШМД. Одночасно з цим, ОСОБА_4 під час допиту в якості свідка, також не вказувала на обставини, які б свідчили про можливе спричинення їй тілесних ушкоджень, пов`язаних з встановленим у неї 10.12.2024 діагнозом. У зв`язку з цим, на теперішній час у органу досудового розслідування відсутні достатні підстави вважати, що між подією, яка мала місце 07.12.2024 за адресою: м. Харків, вул. Культури, 22-Б, та фактом встановлення у лікарні 10.12.2024 ОСОБА_4 первинного діагнозу: закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку, мається причинно-наслідковий зв`язок.?

Слідча у постанові рекомендувала заявнику звернутися до правоохоронних органів в порядку ст.214 КПК України з окремою заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом умисного спричинення їй тілесних ушкоджень, з метою визначення ступеню тяжкості, строку, механізму та обставин заподіяння встановлених в неї тілесних ушкоджень для подальшого прийняття за вказаним фактом рішення, у порядку передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчого від в частині вирішення клопотання про визнання потерпілим, слідчий суддя дійшов висновку, що вона відповідає положенням ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки є достатньо мотивованою та обґрунтованою, з посиланням на обставини для відмови у визнанні заявника потерпілою, містить належне правове обґрунтування для відмови у визнанні заявника потерпілою.

Слідчий суддя зазначає, що дійсно досудове розслідування кримінального провадження № 0002528 проводиться за фактом заяви ОСОБА_4 щодо викрадення у неї малолітньої дитини, попередня кваліфікація - ч. 2 ст. 146 КК України (незаконне викрадення людини, вчинене щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу).

Таким чином, зважаючи на об`єкт та об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також враховуючи викладені заявником обставини, потерпілою від вчинення цього злочину є власне дитина та/або її батьки, яким вчиненням цього кримінального правопорушення заподіяно шкоду. Обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання її потерпілою, а саме що під час вчинення цього злочину їй було заподіяно тілесні ушкодження, можуть свідчити про вчинення щодо неї іншого кримінального правопорушення, зокрема проти життя та здоров`я особи, проте очевидно не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що з огляду на обставини, викладені заявником у заяві про визнання її потерпілою, слідчий ОСОБА_5 23.12.2024 року зверталася до процесуального керівника - прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 з клопотанням про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 146 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, Проте, прокурор, розглянувши клопотання слідчої, постановою від 30.12.2024 року відмовив у його задоволенні з тих підстав, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. При цьому, таку заяву мусить подати сам потерпілий, а не інша особи (в т.ч. представник потерпілого), оскільки представник потерпілого користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику (ч.4 ст.58 КІІК України). Оскільки в матеріалах кримінального провадження №0002528 відсутня заява ОСОБА_4 про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КПК України, а її представник не має правових підстав для подання такої заяви, відсутні підстави для перекваліфікації кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні з ч.2 ст.146 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідча ОСОБА_5 , діючи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України, правомірно відмовила у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0002528, оскільки за встановлених обставин очевидним є те, що ОСОБА_4 не було і не могло бути завдано шкоди саме вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відтак оскаржувана постанова слідчого від 16.12.2024 року, яка винесена з дотриманням вимог ч. 5 ст. 55, ч. 5 ст. 110 КПК України, є законною, обґрунтованою, мотивованою, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 16.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 00002528 від 07.12.2024 за ч. 2 ст. 146 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03 березня 2025 року об 11 год 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1