Провадження № 1-кс/127/4857/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 11.04.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В межах даного кримінального провадження 10 квітня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 , про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншу особу, причетну до скоєного кримінального правопорушення та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім наявності вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та усвідомлення невідворотності настання кримінальної відповідальності.

Також, той факт, що останній, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , в порушення вимог статті 214 КПК України, було затримано ще до внесення відомостей до ЄРДР, що є недопустимим.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000608, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 11:50 год., 09 квітня 2025 року відповідно до розстановки сил та засобі УПП у Вінницькій області ДПП з 09 год. 00 хв. 09.04.2025 до 21 год. 00 хв. 09.04.2025 було сформовано автомобільний патруль для забезпечення охорони громадської безпеки та порядку з позивним ОСОБА_7 у складі командира взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП та поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_8 , які згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію України», виконували обов`язки із забезпечення охорони громадської безпеки на території м. Вінниці.

Так, 09.04.2025 близько 11 год. 50 хв. перебуваючи по вулиці Генерала Арабея, що в м. Вінниці, було помічено транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Galant», з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , у корпусі червоного кольору, який рухався з порушенням правил дорожнього руху по вулиці Генерала Арабея, після чого екіпажом Юнкер 101, на підставі ст. 35 Закону України про Національну поліцію, здійснено зупинку даного транспортного засобу на території АЗС «UPG», яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 3А, після чого в ході спілкування та перевірки документів водія ОСОБА_4 , встановлено, що останній перебуває у розшуку, як особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі, яка ухиляється від вироку Вінницького міського суду Вінницької області КС №127/2655/21 від 18 червня 2024 року. Після встановлення вказаної інформації ОСОБА_4 запропоновано залишатись на місці до встановлення усіх обставин, однак ОСОБА_4 всупереч законним вимогам поліцейського, сів на водійське місце транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Galant» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі червоного кольору, після чого розпочав рух заднім ходом.

У той момент позаду транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Galant» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі червоного кольору знаходився поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_8 , який помітивши, що ОСОБА_4 розпочав рух, подав сигнал, шляхом стуків по кришці багажного відділення, тим самим попереджуючи про своє перебування позаду вказаного транспортного засобу.

В подальшому, побоюючись свого затримання, з метою уникнення кримінальної відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області КС №127/2655/21 від 18 червня 2024 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та залишення місця вчинення правопорушення, реалізовуючи який, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що позаду транспортного засобу знаходиться працівник поліції, умисно продовжив рух заднім ходом автомобіля та умисно здійснив наїзд на працівника поліції ОСОБА_8 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та продовжив рух по вулицях м. Вінниці.

В свою чергу екіпажем Юнкер 101 було прийнято рішення про переслідування транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Galant» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі червоного кольору на службовому автомобілі, в результаті якого вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 зупинено по вулиці Льва Толстого, біля будинку № 10, що в м. Вінниці, та затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

Протиправними діями ОСОБА_4 , згідно виписки № 6589 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_8 встановлено діагноз - забій, садно правого колінного суглобу.

09 квітня 2025 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000608 від 09.04.2025; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.04.2025; протоколів огляду місця події; протоколу допиту потерпілого від 09.04.2025; протоколів допитів свідків; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.04.2025; повідомлення про підозру від 10.04.2025; інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання, одружений, непрацюючий, раніше судимий.

В той же час, органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у не тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення (оскільки вказаний злочин останній вчинив будучи засудженим вироком суду до реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі), а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 з приводу того, що ОСОБА_4 було незаконно затримано оскільки фактично затримання відбулось до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 207 КПК України передбачено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

З наведених вище норм слідує, що затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання.

Крім того, частина перша статті 214 КПК України надає повноваження вносити відомості про правопорушення до ЄРДР лише слідчому, прокурору і дізнавачу. Таким чином, уповноважена службова особа, яка затримала підозрюваного відповідно до статті 208 КПК і яка не є слідчим, прокурором або дізнавачем, не може внести відомості до ЄРДР. Це можливо лише після того, як відомості про правопорушення стануть відомі особам, яким надано таке право.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема з протоколу затримання ОСОБА_4 від 09.04.2025В, після вчинення кримінального правопорушення, екіпажем Юнкер 101 здійснювалося переслідування транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Galant» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі червоного кольору під керуванням ОСОБА_4 , в результаті якого вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 зупинено по вулиці Льва Толстого, біля будинку № 10, що в м. Вінниці, та затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином ОСОБА_4 було затримано з дотриманням положень статей 207 та 208 КПК України, оскільки затримання відбулося безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування ОСОБА_4 .

При цьому, наявність чи відсутність у ЄРДР на час затримання особи відомостей про правопорушення, у зв`язку з яким відбулося затримання, не може вважатися умовою його законності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.06.2021 по справі №204/6541/16-к.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, оскільки вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 12:20 год. 07 червня 2025 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 07 червня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя