Справа № 128/1587/23
ВИРОК

Іменем України

21 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

У складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці кримінальне провадження, відомості в якому внесено до ЄРДР за № 0000128 від 20 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на фабриці «Рошен» рецептурним, раніше не судимого;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , починаючи з лютого 2022 року, діючи з прямим умислом, з метою вплинути на психічне здоров`я ОСОБА_5 , з якою раніше проживав спільно без реєстраціїї шлюбу з жовтня 2019 року по лютий 2022 року, виникнення у неї стресового стану, усвідомленого відчуття того, що вона піддається реальній небезпеці, систематично особисто погрожував останній вбивством з особливою жорстокістю, тобто шляхом спалення її разом із автомобілем, під час розмов по телефону та шляхом написання текстових повідомлень у месенджерах, що викликало у ОСОБА_5 почуття тривоги, неспокою, порушення звичного способу життя, тобто такі погрози були сприйняті потерпілою як реальні та такі, що можуть здійснитись.

У подальшому, на підтвердження своїх слів щодо погроз вбивством, неодноразово висловлених особисто потерпілій ОСОБА_5 , з метою проявити ззовні намір позбавити ОСОБА_5 життя, ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, в ніч з 07 на 08 липім 2022 року, незаконно проник до гаражного приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у якому знаходився автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та достовірно знаючи, що остання та члени її сім`ї, у т.ч. дитина, щоденно ним користуються, перерізав шланги гальмівної магістралі до усіх чотирьох коліс автомобіля. Таким чином, внаслідок вищезазначених активних дій ОСОБА_8 , реальність погроз вбивством з особливою жорстокістю була остаточно доведена до відома ОСОБА_5 .

Так, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/11169-ІТ від 04.08.2022 на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувала в технічно несправному та непрацездатному стані. Виявлені несправності робочої гальмівної системи автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 не можуть бути віднесені до конструктивних недоліків, оскільки виникли внаслідок втручання в гальмівну систему.

Крім того, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/11636-ТР від 12.08.2022, сліди пошкодження на фрагментах шланг №1-№8, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події за фактом пошкодження автомобіля «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Кармелюка, буд. 31 в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району, Вінницької області, - утворені шляхом розрізу.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, - тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Також, ОСОБА_8 , не маючи ані дійсного ані уявного права на перебування та проникнення до житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, закріплене в ст. 30 Конституції України, реалізовуючи прямий умисел, спрямований на порушення його недоторканості, двічі таємно проникав на територію вищевказаного домоволодіння та, до розташованого на його території, іншого володіння особи, а саме гаража, всупереч волі законного власника.

Так, в ніч з 28.04.2022 на 29.04.2022 ОСОБА_8 , не маючи ані дійсного ані уявного права для проникнення до житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, закріплене в ст. 30 Конституції України, реалізовуючи прямий умисел, спрямований на порушення його недоторканості, з метою умисного пошкодження чужого майна, таємно проник на територію вищевказаного домоволодіння та, згодом, через горішнє приміщення і розташованого на його території іншого володіння особи, а саме гаража, в якому знаходився автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та пошкодив вказаний автомобіль шляхом перерізання окремих елементів електросистеми автомобіля та насипання піску у двигун.

Крім того, продовжуючи свої умисні протиправні дії, в ніч з 07 на 08 липня 2022 року ОСОБА_8 , не маючи ані дійсного ані уявного права для проникнення до житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, закріплене в ст. 30 Конституції України, реалізовуючи прямий умисел, спрямований на порушення його недоторканості, з метою умисного пошкодження чужого майна, таємно проник на територію вищевказаного домоволодіння та, згодом, через горішнє приміщення і до розташованого на його території іншого володіння особи, а саме гаража, в якому знаходився автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та пошкодив його лакофарбове покриття, а також перерізав шланги гальмівної магістралі до усіх чотирьох коліс автомобіля, внаслідок чого гальмівна система автомобіля «HYUNDAI TUCSON» стала технічно несправною та непрацездатною.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальному акті кримінальних правопорушень заперечував, вважав, що обвинувачення грунтується на вигадках, він не розуміє, за що йому пред`явлено обвинувачення, просив його виправдати оскільки жодних неправомірних дій відносно потерпілих не вчиняв. При цьому пояснив, що з ОСОБА_5 проживав спільно з жовтня 2019 року по лютий 2022 року. Після припинення стосунків, він деякий час телефонував ОСОБА_5 , залишав їй її фотокартки на автомобілі, оскільки хотів примиритися та поновити стосунки. Натомість від ОСОБА_5 до нього приїзджали невідомі чоловіки, які вимагали в нього повернути їй кошти. Через це він писав ОСОБА_5 повідомлення з погрозами, але не мав жодних намірів їх втілювати у життя. Після припинення стосунків, він повернув ключі від будинку та автомобіля ОСОБА_5 та не приникав на територію будинковолодіння.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважає пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення безпідставним, посилаючись на те, що текст повідомлення, надісланого обвинувченим потерпілій ОСОБА_5 не містив посилань на погрози вбивством, та під час допиту потерпілої, не зазначено, що погрози вона сприймала реально, обвинувачений написав смс без будь яких погроз вбивством. Так, як обвинувачений тривалий час проживав однією сім`єю з потерпілою, тому, хотів повернути їх стосунки. Докази щодо незаконного перебування обвинуваченого та території будинковолодіння потерпілої суду не надано та де знаходився її автомобіль, також докази щодо псування майна потерпілої відсутні. Стосовно пред`явленого обвинувачення за ст. 162 КК України, а саме за епізодами в ніч з 28 квітня 2022 року на 29 квітня 2022 року та в липні 2022 року, доказом вчинення, на думку обвинувачення, є постанова про притягнення обвинуваченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення сімейного насильства та відповідні відомості про відшкодування шкоди, та його обуло притягнуто до адміністративної відповідальності, тому, відповідно до ст. 61 Коснтитуції України особу не може бути двічі притягнуто до юридичної відповідальності за одне і те саме діяння. Тому, обставини з 28 квітня 2022 року на 29 квітня 2022 року не можуть бути взагалі предметом розгляду даної справи, а щодо епізоду 07-08 липня 2022 року жодних доказів щодо перебування обвинуваченого не території домоволоідння потерпілої суду не надано, тому просив суд виправдати ОСОБА_8 за ст. 129, ст. 162 КК України, та в задоволенні цивільних позовів відмовити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно проживає разом зі своєю родиною у АДРЕСА_2 . У квітні 2019 року вона познайомилась з обвинуваченим ОСОБА_8 , в подальшому вони вирішили жити спільно, а саме з жовтня 2019 року. В лютому 2022 року вони остаточно припинили стосунки та стали проживати окремо. Однак після розірвання стосунків, обвинувачений не давав їй спокою, а саме надсилав смс-повідомлення на її особистий номер з погрозами вбивства та нецензурними словами. Погрози вбивством вона сприйняла реально, оскільки її автомобіль, який був у технічно справному стані, був неодноразово пошкоджений, а саме лаково-фарбове покриття автомобіля було подряпане, двигун та гальмівна система автомобіля приведені в непрадатний для користування стан. Більш того використоння автомобіля з несправною гальмівною системою могло призвести до летальних наслідків.

Так 10.07.2022 року ранком вона відкрила браму гаража аби звідти виїхати на авто, так як планувала із своєю малолітньою донькою поїхати до лікарні. Сівши за кермо включила задню передачу та одразу на шаленій швидкості автомобіль виїхав із гаража. Коли вона почала гальмувати, авто не зупинялось, тому вона перевела коробку передачі на рух «вперед», де знову на великій швидкості авто в`їхало в гараж. Потерпіла зазначала, що вона дивом врятувалася, оскільки гальмівна система автомобіля не працювала. Коли вона вийшла з автомобіля, то побачила, що тормозні шланги пошкоджені шляхом перерізання та звідти витекла гальмівна рідина темно-коричневого кольору. Її врятувало, те, що з 07.07.2022 року по 10.07.2022 року, вона не користувалась автомобілем. ОСОБА_8 погрожував їй вбивством раніше та ображав її, а також уже пошкоджував її автомобіль, а саме насипав пісок в моторну-масляну систему авто, дана подія відбулась 29.04.2022 року. За вчинення таких дій він був притягнутий до адміністративної відповідальності, вину у вчиненні пошкоджень двигуна автомобіля в суді визнав.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає разом зі своєю сім`єю у АДРЕСА_2 , а саме з чоловіком ОСОБА_10 , донькою ОСОБА_5 , та онукою ОСОБА_11 . З жовтня 2019 року разом з їх родиною проживав ОСОБА_8 , який мав стосунки з її донькою ОСОБА_5 . В лютому місяці 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 припинили свої стосунки. ОСОБА_8 став проживати окремо. Обвинувачений неодноразово погрожував фізичною розправою та вбивством ОСОБА_5 , а саме телефонував їй та відправляв смс-повідомлення. Раніше був випадок, що ОСОБА_8 приїжав до вказаного будинку та пошкодив автомобіль марки «Hunday Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить її доньці, а саме: насипав пісок у моторний відсік автомобіля. Стосовно ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності судом. ОСОБА_8 погрожував її доньці фізичною розправою. Їй донька показувала смс повідомлення, в яких останній їй погрожував. Погрози зі сторони ОСОБА_8 тривали з лютого 2022 після припинення ними стосунків. ОСОБА_5 сприймала такі погрози як реальні, оскільки ОСОБА_8 переслідував її, залишав на автомобілі її фотокартки, вчиняв дії направлені на пошкодження автомобіля, яким керувала ОСОБА_5 .

Так 07.07.2022 її донька ОСОБА_5 припаркувала свій автомобіль марки «Hunday Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 в гаражному приміщені їх домоволодіння без будь - яких несправностей, закрила автомобіль на ключ та зачинила гараж. На наступний день, 08.07.2022 донька повідомила їй, що їй потрібно поїхати до м. Вінниця по справах. Проте донька виявила, що на всіх частинах автомобіля пошкоджене лакофарбове покриття та автомобілем вона в той день не користувалася. Близько 23:00 09.07.2022 в присутності поліцейського офіцера громади Лука - Мелешківської ОТГ ОСОБА_5 запустила двигун автомобіля, та жодної помилки в роботі на панелі не висвітилося. Після цього, ОСОБА_5 зачинила свій автомобіль та гаражне приміщення. 10.07.2022 донька ОСОБА_5 завела автомобіль, увімкнула задню передачу та автомобіль із шаленою швидкістю виїхав з гаражного приміщення і гальма не спрацювали. У зв`язку з чим вона пошкодила водійські дверцята та ледь не в`їхала у стовп з трансформатором. В подальшому, після огляду автомобіля вони виявили, що в ньому перерізані гальмівні трубки та витекла рідина темно-коричневого кольору. У скоєному вона вважає винним ОСОБА_8 , так як він раніше уже пошкоджував автомобіль марки HYUNDAI TUCSON сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , знає де він зберігається та як пройти на територію будинковолодіння. Після припинення стосунків в них склалися неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є батьком ОСОБА_5 , яка проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 , з жовтня 2019 року до лютого 2022 року. Після цього ОСОБА_8 став проживати окремо. Правом на користування їх будинком обвинувачений не мав після припинення стосунків з їх донькою. Після припинення стосунків обвинувачений почав погрожувати фізичною розправою та вбивством його доньці ОСОБА_5 , а саме телефонував їй та відправляв смс-повідомлення з текстом погрози. ОСОБА_8 приїжджав до їх будинку та пошкодив автомобіль марки «Hunday Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить його доньці, а саме: насипав пісок у моторний відсік автомобіля та перерізав дроти електрики. Його донька показувала йому смс - повідомлення від ОСОБА_8 , в яких останній погрожував спалити її разом з автомобілем та нанести їй тілесні ушкодження, писав, що поріже на ремні. Погрози зі сторони ОСОБА_8 тривали з лютого 2022 та донька сприймала їх як реальні, тому що ОСОБА_8 неодноразово пошкоджував її автомобіль, яким вона користується щодня. При цьому пошкодження автомобіля були суттєвими та такими, що могли призвести до трагічних наслідків, а саме: ОСОБА_8 пошкодив двигун автомобіля, насипавши туди пісок, а також гальмівні трубки всіх чотирьох колес автомобіля.

Показання потерпілих та свідка є послідовними та узгоджуються між собою, крім того підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне праворушення та іншу подію від 10 липня 2022 року (т. 1 а.с. 141);

- протоколом огляду місція події від 20 липня 2022 року (т. 1 а.с. 142-143);

- ілюстративними таблицями до протоколу огляду місця події від 20 липня 2022 року (т. 1 а.с. 144-156);

- постановою про визнання речей речовими доказими та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 20 липня 2022 року (т. 1 а.с. 157);

- постановою про визнання речових доазів та передачу їх на зберігання від 28 липня 2022 року (т. 1 а.с. 158);

- квитанцією № 130-22р від 29 липня 2022 року (т. 1 а.с. 159);

- протоколом тимчасового вилучення майна від 20 липня 2022 року (т. 1 а.с. 160);

- протоколом огляду предмету від 21 липня 2022 року (т. 1 а.с. 161-162);

- ілюстраційними таблицями про протоколу огляду предмету у кримінальному провадженні від 20 липня 2022 року (т. 1 а.с. 163-168);

- розпискою ОСОБА_5 про отримання речового доказу мобільного телефону від 21 липня 2022 року (т. 1 а.с. 169);

- заявою ОСОБА_5 від 29 липня 2022 року (т. 1 а.с. 170);

- копіями скніншотів з мобільного телефону (т. 1 а.с. 171-174);

- постановою про визнання речей і документів речовими доказими та приєднання їх до матеріалів дізнання від 29 липня 2022 року (т. 1 а.с. 175);

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/11169-ІТ від 04 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 178-181);

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/11168-АВ від19 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 184-206);

- висновком експерта № СЕ-19/102-22/11351-Д від 02 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 209-218);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05 серпня 2022 року (т. 1 а.с.с 219);

- квитанцією №138-22р віфд 06 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 220);

- протоколом огляду місця події ивід 04 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 221-222);

- ілюстраційними таблицями до протоколу огляду автомобіля від 04 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 223-232);

- постановою про визнання речей речовими доказими та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 04 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 233-235);

- копією ухвали Вінницького міського суду вінницької області від 08 серпня 2022 року про накладення арешту на майно під час огляду місця події від 04 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 236-238);

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/11636-ТР від 12 серпня 2022 року (т. 1 а.с.с 240-248);

- постановою про визнання речоаих доказів та передачу їх на зберігання від 22 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 249);

- квитанцією №151-22 р від 22 серпня 2022 року;

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/15760-АВ від 11 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 3-9);

- витягом з ЄРДР від 14 листопада 2022 року (т. 2 а.с.10);

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне парворушення та іншу подію від 14 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 11-12);

- заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження яко потерпілого від 14 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 13);

- копією технічного паспорта будинку АДРЕСА_2 (т. 2 а.с.14-17);

- копією витягу з Держанвого реєстрау речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2018 року (т. 2 а.с. 18);

- копією державного акта на право власності на земельну дялнку серії ЯР № 482029 від 02 липня 2007 року (т. 2 а.с. 19);

- копією домової книги (т.2 а.с. 20-24);

- копією ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року про надання дозволу на тимчасвомй доступ до матеріалів справи (т. 2 а.с. 25-26);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 22 черевня 2022 року (т. 2 а.с. 28-29);

- описом речей і документів від 22 вересня 2022 року (т. 2 а.с. 30);

- вимогою від 10 березня 2023 року (т. 2 а.с. 52);

- довідкою КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» № 1746 від 29 липня 2022 року (т. 2 а.с. 53);

- довідкою КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» № 836 від 13 березня 2023 року (т. 2 а.с. 53);

- довідкою КНП «ВОКПЛ ім.акад. О.І.Ющенка ВОР» № 29/4594 від 23 серпня 2022 року (т. 2 а.с. 55);

- довідкою КНП «ВОКПЛ ім.акад. О.І.Ющенка ВОР» № 29/1827 від 16 березня 2023 року (т. 2 а.с. 55);

- вимогою від 25 липня 2022 року (т. 2 а.с. 59);

- копією паспорта ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 60-68);

- розпискою від 01 лютого 2023 року (т. 2 а.с. 70).

- матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 128/1271/22 (т. 2 а.с.31-51).

Так, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 1 липня 2022 року ОСОБА_8 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Зі змісту постанови суду, яка є чинною вбачається, що ОСОБА_8 29 квітня 2022 року пошкодив двигун автомобіля ОСОБА_5 , який перебував в гаражі на території вказаного домоволодіння.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_8 визнав. Постанову суду не оскаржував та відшкодував потерпілій завдану їй шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що після припинення стосунків з ОСОБА_5 він не мав права користуватися та перебувати на території будинковолодіння потерпілих.

З досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобте незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Щодо доводів сторони захисту, що ОСОБА_8 не погрожував ОСОБА_5 вбивством, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 1 ст. 129 КПК України, передбачає відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується виною у формі прямого умислу. При цьому, не має значення, чи збирався винний здійснити свою погрозу в дійсності, чи ні, досить того, щоб у потерпілого були реальні підстави побоюватися такої погрози. Мотиви вчинення цього злочину на його кваліфікацію не впливають.

З об`єктивної сторони злочин виражається у погрозі вчинити вбивство доведенні до відома потерпілого наміру винної особи позбавити потерпілого життя.

При цьому склад злочину в діях винного, який погрожує вбивством, буде лише у разі, якщо в особи, щодо якої була висловлена погроза позбавити її життя, були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Погроза може бути висловлена усно, письмово, конкретними діями, по телефону, через телекомунікаційну мережу тощо, як безпосередньо потерпілому, так і шляхом доведення до потерпілого через інших осіб чи з використанням технічних засобів передавання інформації.

Погрозою застосування фізичного насильства, в тому числі і погрозою вбивством, слід вважати залякування особи застосування до неї такого насильства, в тому числі, і залякування її вчинити вбивство. Погроза може полягати у висловлюваннях, жестах, демонстрації зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа приймає за справжню зброю, чи в інших діях. Погроза застосування фізичного насильства, в тому числі погроза вбивством, повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластися враження, що погроза буде реалізована. Така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи»).

Погроза вбивством може застосовуватись безпосередньо після її вираження або бути зверненою у майбутнє.

Злочин є закінченим в момент сприйняття потерпілим висловленої погрози позбавити його життя як реально, тобто як такої, що може бути виконана (здійснена).

Отже, висловлена ОСОБА_8 погроза вбивством в бік потерпілої ОСОБА_5 за допомогою телефонного зв`язку та смс - повідомлень є реальною та такою, що давала потерпілій ОСОБА_5 достатньо підстав побоюватись такої погрози, через протиправні дії, направлені на пошкодження автомобіля, яким вона керувала, тобто об`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення є доведеною та сумнівів у її доведеності не викликає.

Погроза вбивством з об`єктивної сторони виявляється в погрозі потерпілому позбавити його життя. Сама ж реальність підстав для побоювання реалізації такої погрози визначається потерпілою особою з урахуванням змісту висловленої погрози, місця, часу та обстановки її вираження, характеру попередніх відносин винного з потерпілого.

Сукупність зазначених доказів свідчить про те, що у потерпілої ОСОБА_5 були реальні підстави побоюватися за своє життя, адже обвинувачений не лише погрожував потерпілій шляхом висловлення усних погроз під час телефонних розмов, а також текстових повідомлень, а й вчиняв конкретні протиправні дії щодо пошкодження двигуна та гальмівної системи її автомобіля .

Так, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 1 липня 2022 року ОСОБА_8 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Зі змісту постанови суду, яка є чинною вбачається, що ОСОБА_8 29 квітня 2022 року пошкодив двигун автомобіля ОСОБА_5 .

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_8 визнав. Постанову суду не оскаржував та відшкодував потерпілій завдану їй шкоду.

Обставини, досліджені в судовому засіданні під час розгляду даної справи про аджміністративне правопорушення, підтверджують факт незаконного проникнення обвинуваченого ОСОБА_8 на територію будинковолодіння потерпілих.

Притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за вчиненні відносно потерпілої ОСОБА_5 домашнього насильства за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не виключає склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Суд також враховує характер пошкоджень автомобіля ОСОБА_5 , а саме: обвинувачений ОСОБА_8 пошкодив двигун автомобіля, а також перерізав шланги гальмівної магістралі до усіх чотирьох коліс автомобіля, внаслідок чого гальмівна система стала автомобіля технічно несправною та непрацездатною.

Такі пошкодження автомобіля, яким потерпіла ОСОБА_5 щоденно користувалася вочевидь є несумісними з використанням автомобіля та могли призвести до трагічних наслідків.

Суд приходить до висновку, що такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 давали реальні підстави потерпілій ОСОБА_5 побоюватися за своє життя.

Покази потерпілих, свідка та інші письмові докази узгоджуються між собою, протирічь не мають.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися за здійснення цієї погрози та за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Відтак, позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.162 КК України, суд вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 КК, ч. 1 ст. 162 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше несудимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, працюючий, маючий одну неповнолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах. Інших обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що обтяжують покарання, відсутність пом`якшуючих обставин, майнового стану обвинуваченого, який має місце роботи та доходу.

На підставі вищевказаного, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, та того, що покарання має бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід обрати покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

Беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, суд на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та, у відповідності до ст. 65 КК України, достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявлених цивільних позовів потерпілими, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/11168-АВ від 19 серпня 2022 року про визначення вартості матеріального збитку, розмір матеріальної шкоди складає 132174,65 грн.

З врахуванням вищезазначеного, з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають стягненню 132724,65 грн на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля згідно висновку експерта та витрати, пов*язані зі зверненням до лікаря в сумі 550 грн, на підтвердження чого потерпілою ОСОБА_5 надано чек.

Щодо позовних вимог потерпілих щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі га гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно правової позиції викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18, суд, при розгляді вимог позову про стягнення моральної шкоди, зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення захисту в обраний спосіб, визначений ст. 15, 16 ЦК України.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування завданої їй моральної шкоди в сумі 100 000 грн обгрунтовані та підлягають задоволенню.

На відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого 10 000 грн.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд доходить такого висновку.

Витрати потерпілих, пов*язані з наданням правничої допомоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави на залучення експерта: судової експертизи технічного стану транспортних засобів Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11169-ІТ від 04.08.2022 вартістю 755,12 грн.; проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11168-АВ від 19.08.2022 вартістю 1321,46 грн.; проведенням судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» Вінницьким НДЕКЦ № СЕ- 19/102-22/11351-Д від 02.08.2022 вартістю 1321,46 грн.; проведенням судової трасологічної експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11636-ТР від 12.08.2022 вартістю 1510,24 грн.; проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/15760-АВ від 11.11.2022 вартістю 755,12 грн., що становлять в загальній сумі 5663,40 грн.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2022 року накладено арешт на речові докази, які слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді 2(двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 3(трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_8 рахувати з моменту проголошення вироку 21 січня 2025 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 на відшкодування: майнової шкоди 132724 грн, моральної шкоди 100 000 грн, витрат на правничу допомогу 10 000 грн, всього 242724,65 грн (двісті сорок дві тисячі сімсот двадцять чотири).

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн (десять тисяч), витрати на правничу допомогу 10000 грн, всього 20000 грн (двадцять тисяч).

В решті вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів: судової експертизи технічного стану транспортних засобів Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11169-ІТ від 04.08.2022 вартістю 755,12 грн.; проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11168-АВ від 19.08.2022 вартістю 1321,46 грн.; проведенням судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» Вінницьким НДЕКЦ № СЕ- 19/102-22/11351-Д від 02.08.2022 вартістю 1321,46 грн.; проведенням судової трасологічної експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/11636-ТР від 12.08.2022 вартістю 1510,24 грн.; проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи Вінницьким НДЕКЦ № СЕ-19/102-22/15760-АВ від 11.11.2022 вартістю 755,12 грн., що становлять в загальній сумі 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) 40 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2022 року року на вилучене майно, яке вилучено під час огляду 04.08.2022, в рамках кримінального провадження № 0000128 внесеного до ЄРДР 20.07.2022, а саме: дві частини гальмівної шланги з переднього лівого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103629; дві частини гальмівної шланги з переднього правого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету PSP3103627; дві частини гальмівної шланги із заднього лівого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103628; дві частини гальмівної шланги із заднього правого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103622.

Речові докази:

- змив з задньої ляди автомобіля HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 який поміщено до спеціального пакета НПу СУ №PSP 1108498; змив ручки правих передніх дверей автомобіля HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакета НПУ СУ №11108767; аркуш з трьома клейкими стрічками з відкопійовани слідами рук та дві дактилокарти, які поміщено до спеціального пакету НПУ №7369604, які переданодо кімнати зберігав речових доказів Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили знищити;

- скриншоти смс-повідомлень на 4-х аркушах, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дві частини гальмівної шланги з переднього лівого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103629; дві частини гальмівної шланги з переднього правого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103627; дві частини гальмівної шланги із заднього лівого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP3103628; дві частини гальмівної шланги із заднього правого колеса автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, які передано до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області після нбранання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1