Справа № 344/3274/25
Провадження № 1-кс/344/1731/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного 22 листопада 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні звернувся з зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000687 від 22.11.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи начальником філії «Івано-Франківське дорожньо-експлуатаційне управління» ДП «Івано-Франківський облавтодор», у період часу з 31.12.2024 по 24.01.2025 двічі одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду на загальну суму 45 400 грн за розчищення та планування земельних ділянок останнього працівниками та спецтехнікою філії, без укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

20 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Миртюки Стрийського району Львівської області, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , громадянину України, освіта повна вища, начальнику філії «Івано-Франківського дорожньо-експлуатаційного управління» дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», раніше не судимому,повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_6 від 20.11.2024, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 31.12.2024, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 31.12.2024, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відеоконтроль особи від 31.01.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відеоконтроль особи від 31.01.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.01.2025, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.01.2025, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 24.01.2025, протоколом обшуку від 24.01.2025 року, протоколом огляду речей та документів від 30.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.01.2025 року, протоколом допиту свідка

ОСОБА_8 від 28.01.2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 цього Кодексу відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення чотири роки позбавлення воліз позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення його вини в суді;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки частина з них є його підлеглими працівниками, особисто знайомі з ним та з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може чинити психологічний тиск на них для зміни показів свідками.

Враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не можливе.

На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, вважає за неможливе застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки відсутності особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене вважає, що саме застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні.

Підозрюваний не заперечив щодо задоволення вимог клопотання.

Захисник підозрюваного, підтримуючи позицію підозрюваного, не заперечив проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

20 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 цього Кодексу відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вказане правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованому підозрюваному кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_6 від 20.11.2024, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 31.12.2024, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 31.12.2024, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відеоконтроль особи від 31.01.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відеоконтроль особи від 31.01.2025 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.01.2025, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.01.2025, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 24.01.2025, протоколом обшуку від 24.01.2025 року, протоколом огляду речей та документів від 30.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.01.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.01.2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на підозрюваних та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на підозрюваних та свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, оскільки частина з них є його підлеглими працівниками, особисто знайомі з ним.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у пунктах 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і такі ризики не зменшилися.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 не виключатиме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, тобто не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Також застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для неї. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушенння, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному у нічний період доби залишати місце свого постійного проживання за адресою: квартиру АДРЕСА_2 .

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрюваного права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період з 22.00 год. до 06.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали до 19 квітня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1