Справа № 473/710/23
Номер провадження1-кп/473/62/2024
ВИРОК

іменем України

"24" грудня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_9 ,

його захисники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілий ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська об`єднані судом кримінальні провадження №0001045 (№473/710/23) та №0000169 (справа №473/1049/23) за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Орськ, Оренбурзької області, російської федерації, із професійно-технічною освітою, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживав за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий 06.10.2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.361, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України (07.08.2024 року прокурором було змінено обвинувачення - а.к.п.168-200, 217 том 2)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 було пред`явлено таке обвинувачення після зміни його прокурором.

З 06 грудня 2022 року ОСОБА_9 проживав у готелі «Центральний», що розташований в м.Вознесенськ Миколаївської області по вул.Соборності, 17, де познайомився з ОСОБА_13 . Маючи довірливі відносини з останнім, ОСОБА_9 отримав вільний доступ до мобільного телефону ОСОБА_13 та був обізнаним, що на ньому встановлено мобільний додаток «Ощад24/7», а на карткових рахунках знаходяться грошові кошти.

В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а саме застосунку мобільного банкінгу «Ощад 24/7», зареєстрованого на ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 09 грудня 2022 року в період часу з 01:24 год. до 23:10 год., перебуваючи у невстановленому місці, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері інформаційних (автоматизованих) систем, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг «Ощад 24/7», який діє на підставі банківської ліцензії №148 від 05.10.2011, авторські права на який належать «Державному ощадному банку України» АТ «Ощадбанк», завантажений та встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , до користування якого мав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_13 автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7», шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, який був відомий ОСОБА_9 , в результаті чого несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи, а саме мобільного додатку Mobile-банкінг «Ощад 24/7», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_13 , відкритими в АТ «Ощадбанк», а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг та, відповідно отримав змогу використовувати їх на власний розсуд.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ.

ОСОБА_9 , маючи не зняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість за вчинення майнового злочину на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:

Так з 06 грудня 2022 року ОСОБА_9 проживав у готелі «Центральний», що розташований в м.Вознесенськ Миколаївської області по вул.Соборності, 17, де познайомився з ОСОБА_13 . Маючи довірливі відносини з останнім, ОСОБА_9 отримав вільний доступ до мобільного телефону ОСОБА_13 та був обізнаним, що на ньому встановлено мобільний додаток «Ощад24/7», а на карткових рахунках знаходиться грошові кошти. В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що діє в період воєнного стану, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, з метою незаконного особистого збагачення, 09 грудня 2022 о 01:24 год., перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою Mobile-банкінг «Ощад24/7», який був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_13 , шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , ввійшов до особистого кабінету автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7» потерпілого ОСОБА_13 , маючи при цьому достатні навики у користуванні вказаною системою, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, перевів з балансу картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 рахунку НОМЕР_3 , потерпілого ОСОБА_13 , належні йому грошові кошти в сумі 6000 гривень на власний рахунок НОМЕР_4 , картки № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», тим самим таємно їх викрав, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне, повторне, заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що діє в період воєнного стану, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у той же день о 15:19 год., перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою Mobile-банкінг «Ощад24/7», який був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_13 , шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , ввійшов до особистого кабінету автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7» потерпілого ОСОБА_13 , маючи при цьому достатні навики у користуванні вказаною системою, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, перевів з балансу картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 рахунку НОМЕР_3 , потерпілого ОСОБА_13 , належні йому грошові кошти в сумі 9000 гривень на власний рахунок НОМЕР_4 , картки № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», тим самим таємно їх викрав, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне повторне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що діє в період воєнного стану, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у той же день о 23:10 год., перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою Mobile-банкінг «Ощад24/7», який був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_13 , шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , ввійшов до особистого кабінету автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7» потерпілого ОСОБА_13 , маючи при цьому достатні навики у користуванні вказаною системою, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, перевів з балансу картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 рахунку НОМЕР_3 , потерпілого ОСОБА_13 , належні йому грошові кошти в сумі 2700 гривень на власний рахунок НОМЕР_4 , картки № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», тим самим таємно їх викрав, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_13 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 17700 грн.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

10 грудня 2022 року о 23:00 год., ОСОБА_9 , маючи корисливий умисел, перебуваючи у невстановленому місці, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері інформаційних (автоматизованих) систем, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг «Ощад 24/7», який діє на підставі банківської ліцензії №148 від 05.10.2011, авторські права на який належать «Державному ощадному банку України» АТ «Ощадбанк», завантажений та встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , до користування яким мав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_13 автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7», шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , в результаті чого несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи, а саме мобільного додатку Mobile-банкінг «Ощад 24/7», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_13 , відкритими в АТ «Ощадбанк», а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг та, відповідно, отримав змогу використовувати їх на власний розсуд.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно.

11 грудня 2022 року о 15:01 год. ОСОБА_9 , маючи корисливий умисел, перебуваючи у невстановленому місці, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері інформаційних (автоматизованих) систем, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг «Ощад 24/7», який діє на підставі банківської ліцензії №148 від 05.10.2011, авторські права на який належать «Державному ощадному банку України» АТ «Ощадбанк», завантажений та встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , до користування яким мав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_13 автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7», шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , в результаті чого несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи, а саме мобільного додатку Mobile-банкінг «Ощад 24/7», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_13 , відкритими в АТ «Ощадбанк», а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг та, відповідно, отримав змогу використовувати їх на власний розсуд.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ.

ОСОБА_9 , маючи довірливі відносини з ОСОБА_14 , отримав вільний доступ до його мобільного телефону та був обізнаним, що на його карткових рахунках знаходиться грошові кошти. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що діє в період воєнного стану, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, з метою незаконного особистого збагачення, 11.12.2022 о 15:01 год., перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою Mobile-банкінг «Ощад24/7», який був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_13 , шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , ввійшов до особистого кабінету автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7» потерпілого ОСОБА_13 , маючи при цьому достатні навики у користуванні вказаною системою, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, перевів з балансу картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 рахунку НОМЕР_3 , потерпілого ОСОБА_13 , належні йому грошові кошти в сумі 9500 гривень на власний рахунок НОМЕР_4 , картки № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», тим самим таємно їх викрав, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

13 грудня 2022 року о 18:51 год. ОСОБА_9 , маючи корисливий умисел, перебуваючи у невстановленому місці, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері інформаційних (автоматизованих) систем, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг «Ощад 24/7», який діє на підставі банківської ліцензії №148 від 05.10.2011, авторські права на який належать «Державному ощадному банку України» АТ «Ощадбанк», завантажений та встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , до користування яким мав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_13 автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7», шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, котрий був відомий ОСОБА_9 , в результаті чого несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи, а саме мобільного додатку Mobile-банкінг «Ощад 24/7», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_13 , відкритими в АТ «Ощадбанк», а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг та, відповідно, отримав змогу використовувати їх на власний розсуд.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ.

ОСОБА_9 , маючи не зняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість за вчинення майнового злочину на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

В першій половині грудня 2022 року, у вечірній час, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні готелю «Центральний», котрий розташований в м.Вознесенськ Миколаївської області по вул.Соборності, 17, помітив у мешканця готелю ОСОБА_15 золоту обручку. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме золотої обручки ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, ОСОБА_9 , дочекався доки ОСОБА_15 вийде з кімнати, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені запірним пристроєм двері проник в кімнату готелю №11, де проживав ОСОБА_15 , звідки таємно викрав золоту обручку вагою 1,92 гр. 585 проби золота вартістю 2857,32 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на вказану суму.

В подальшому з викраденим майном ОСОБА_9 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 2857,32 грн.

За цим епізодом дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази за пред`явленим ОСОБА_9 обвинуваченням за ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України за вказаними вище епізодами пред`явленого йому обвинувачення, і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом не доведена причетність ОСОБА_9 до вчинення вказаних правопорушень, а тому його слід виправдати з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.373 КПК України, а саме через те, що не доведено того, що кримінальні правопорушення вчинене обвинуваченим.

Так ОСОБА_9 не визнав пред`явлене обвинувачення в частині, що вказана в обвинувальному акті прокурором щодо протиправних дій проти потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 безпосередньо показів в судовому засіданні на виконання вимог ч.1 ст.23, ч.4 ст.95 КПК України суду не надали.

В порядку ст.225 та ст.615 КПК України потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 стороною обвинувачення допитані не були.

Потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_18 судом не було допитано з причин від суду не залежних при застосуванні всіх спроб їх виклику до суду в порядку, що визначено чинними КПК, оскільки вказані особи виконують військовий обов`язок та лікуються після бойових дій, що підтверджується рапортом поліції від 22.03.2024 року Вознесенського РУП ГУНП (а.к.п.82 том 2), рапорт поданий 02.12.2.2024 року (том 3 а.к.п.20).

У справі є заява потерпілого ОСОБА_13 від 03.04.2023 року (а.к.п.69 том 1) про те, що він не може прибути до суду, оскільки знаходиться в ЗСУ та здійснює захист від збройної агресії рф, а також заява потерпілого ОСОБА_15 від 28.03.2023 року (а.к.п.70 том 1) аналогічного характеру.

Згідно із рапортом поліції від 22.03.2024 року (а.к.п.82 том 2) зазначено, що при спробі вручити повістку про виклик у справі №473/710/23 за обвинуваченням ОСОБА_9 було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_13 , який меншає в АДРЕСА_3 . На що останній повідомив, що на теперішній час він приймає участь в бойових діях м.Краматорськ Донецької області та змоги прибути на судове засідання не має. Також було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_19 , який мешкає Київська область м.Вишгород, на дзвінок відповіла дружина, яка пояснила що ОСОБА_19 перебуває в лікарні з травмами різного ступеню після бойових дій та прибути на судове засідання не має змоги. Зателефонувавши ОСОБА_18 , який мешкає АДРЕСА_4 , на дзвінок відповіла медична сестра Дніпропетровської лікарні, яка повідомила, що ОСОБА_18 знаходиться у неадекватному стані у зв`язку з контузією після участі у бойових діях та перебуває на стаціонарному лікуванні.

Також потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 протягом всього тривалого розгляду кримінального провадження не заявляли клопотань про їх допит в режимі відеоконфренції на підставі ст.336 КПК України.

Застосувати ж привід відносно потерпілих суд не має права, оскільки це не передбачено чинним КПК.

Тому потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 своїми показами прямо не підтвердили пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України.

Щодо свідків сторони обвинувачення, то жоден із них прямо не підтвердив обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_9 за ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України відносно потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_13 ..

Так свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні 09 квітня 2024 року (а.к.п.99 том 2) пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 проживав у готелі в 16 номері. 14 грудня 2022 р. виїхав, але коли заїхав - вона не пам`ятає. Обвинувачений проживав з військовими. ОСОБА_21 казав, що обвинувачений зняв гроші в нього з картки, і це все, що вони знали. Потім вказала, що вона переплутала, то був не ОСОБА_22 , а ОСОБА_23 і то в нього зняли гроші і бушлат пропав в нього. ОСОБА_23 казав, що він давав картку ОСОБА_24 щоб зняти гроші. ОСОБА_25 також жив у готелі в 11 номері. У ОСОБА_26 було багато людей в кімнаті, він казав, що також щось пропадало. Суму, яку зняв ОСОБА_24 , ОСОБА_23 не називав. Картку сказав, що ОСОБА_24 повернув.

В судовому засіданні 16 травня 2024 року свідок ОСОБА_27 (а.к.п.127 том 2) пояснила, що в готелі із військовими в кімнаті жив ОСОБА_24 , проте наче не присутній в залі суду обвинувачений. Військові, які жили довго, оскільки були контужені, давали ОСОБА_24 картки аби той знімав гроші, а потім скаржилися, що той гроші не віддавав. В одного із військових зник золотий перстень. Як викрадалися гроші з карток їй не відомо.

Проте покази вказаних свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_27 не можуть бути прийняті як допустимі докази, оскільки є показаннями з чужих слів (ч.1 ст.97 КПК України) та відсутні підстави визнання цих показань в цій частині допустимими доказами з підстав, що передбачені ст.97 КПК України.

Так згідно із ст.97 КПК України визначено, що: «Стаття 97. Показання з чужих слів

1. Показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

2. Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати:

1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей;

2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані;

3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності;

4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень;

5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані;

6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання;

7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

3. Суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона:

1) відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу;

2) відмовляється давати показання в судовому засіданні, не підкоряючись вимозі суду дати показання;

3) не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку;

4) перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

5. Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, якщо підозрюваний, обвинувачений створив або сприяв створенню обставин, за яких особа не може бути допитана.

6. Показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

7. У будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження».

В даній справі судом не було встановлено підстав для визнання допустимими показів з чужих слів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , оскільки вони не повідомили ні про деталі правопорушення (дати, часу, сум отриманих коштів), ні про те як саме це міг вчиняти обвинувачений ОСОБА_9 свідки детально не розповідали. Окрім того відсутні підстави для цього, визначені ч.3 ст.97 КПК України.

На підставі наданих прокурором документів встановлено, що згідно із витягів із ЄРДР вбачається, що кримінальні провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 були порушені на підставі заяв потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та матеріалів правоохоронних органів (а.к.п.228-238 том 1).

Під час слідства на запит слідчого ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» повідомило слідчого листом №460 від 09 березня 2023 року про те, що ОСОБА_9 отримував фінансовий кредит за договором від 14.12.2022 року предмет застави золота обручка 1,92 г проба 585 оціночна вартість 2246 грн. 32 коп. По закінченню договору було звернено стягнення на предмет застави, місце знаходження предмету застави не відоме. Також було надано копію відповідного договору з описом предмета застави від 14.12.2022, де вказано предмет застави обручка 1,92 г проба 585 - без будь-яких ідентифікуючих характерних ознак, окрім ваги і проби (а.к.п.239-240 том 1, а.к.п.240-241 том 2).

Ринкова вартість золотої обручки 1,92 г проба 585, яка була у використанні, було визначено на підставі висновку товарознавчої експертизи №946/23 від 16.02.2023 року, згідно із яким вона становила 2857,32 грн. (а.к.п.242-247 том 1). В дослідженні експертом зазначено, що об`єкти на огляд не надано, тому в якості вихідних даних для дослідження використовуються відомості, що містяться в постанові про призначення судово-товарознавчої експертизи. Дослідження проводилося за результатами співставлення даних з мережі Інтернет за посиланнями, що вказано у висновку.

Ухвалою слідчого судді від 06 січня 2023 року було надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації щодо карткового рахунку ОСОБА_9 , відкритого в АТ «Укрсиббанк» за обставинами заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 (а.к.п.248-249 том 1).

В ухвалі слідчого судді вказано, що це мають бути дані по рахунку НОМЕР_6 , відкритого на ім`я ОСОБА_9 (ІНН: НОМЕР_7 ),

Згідно із протоколом тимчасового доступу від 18.01.2023 року було отримано доступ до документів на підставі ухвали слідчого судді від 06 січня 2023 року, а саме договору-анкети ОСОБА_9 в АТ «Укрсиббанк», даних його паспорту, анкети, довідки про реєстрацію місця проживання, картки платника податків, виписки за картковим рахунком клієнта з 06.12.2022 по 15.12.2022 року (а.к.п.1-13 том 2).

Як вбачається із виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_9 за період з 06.12.2022 року по 15.12.2022 року (а.к.п.11-12 том 2), де зазначено рахунок обвинуваченого НОМЕР_8 (як і правильно вказано в ухвалі слідчого судді), натомість як в обвинувальному акті вказано, що рахунок ОСОБА_9 інший НОМЕР_4 .

Згідно виписки за картковим рахунком ОСОБА_9 за період з 06.12.2022 року по 15.12.2022 року (а.к.п.11-12 том 2) вбачається, що з рахунку потерпілого Овсяника НОМЕР_9 , НОМЕР_3 картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 мало місце зарахування на карту обвинуваченого з картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 (Овсяник) 08.12.2022 року - 6000 грн., 08.12.2022 року - 6000 грн., 08.12.2022 року - 6000 грн., 09.12.2022 року - 9000 грн., 09.12.2022 року - 2700 грн., 11.12.2022 року - 9500 грн., 13.12.2022 року - 3000 грн., 10.12.2022 року - 1000 грн. карта № НОМЕР_10

Ухвалою слідчого судді від 06 січня 2023 року (а.к.п.14-15 том 2) було надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації щодо карткового рахунку ОСОБА_13 , відкритого в АТ «Ощадбанк», роздруківки руху грошових коштів по картковим рахункам, відкритих на ім`я ОСОБА_13 : № НОМЕР_2 ( НОМЕР_11 ), № НОМЕР_10 ( НОМЕР_12 ),

Згідно із протоколом тимчасового доступу від 06.02.2023 року (а.к.п.16 том 2) було отримано доступ до документів на підставі ухвали слідчого судді від 06 січня 2023 року, а саме виписки із карткового рахунку ОСОБА_13 з 06.12.2022 по 14.12.2022 року, заяви про приєднання до рахунку, його копії паспорту, заяви про збільшення кредитного ліміту, виписки по рахункам потерпілого, а також диск із інформацією, що отримана в ході тимчасового доступ (а.к.п.18-57 том 2).

Як вбачається із виписки за картковим рахунком НОМЕР_12 карта № НОМЕР_13 ОСОБА_28 (а.к.п.18 том 2) та виписки за картковим рахунком НОМЕР_11 картка № НОМЕР_14 ОСОБА_28 (а.к.п.22 і на звороті том 2) мали місце також відповідні операції із перерахунку коштів з рахунку потерпілого через мобілбанкінг.

Проте такі дані тимчасових доступів не дозволяють встановити, що саме ОСОБА_9 виконував банківські операції із зарахуванням коштів потерпілого на власний рахунок.

Отримані в порядку тимчасового доступу банківські документи не містять даних про те, що операції по картці ОСОБА_28 здійснював саме обвинувачений ОСОБА_9 .

Проте здійснення зарахування з картки потерпілого ОСОБА_28 могло бути здійснено й самим потерпілим.

Постановою слідчого від 06 лютого 2023 року визнано речовим доказом диск марки «Verbatium» з інформацією, отриманою під час тимчасового доступу, який зберігається в матеріалах провадження. (а.к.п. 57-59 том 2).

Так у справі відсутні та прокурором не надані будь-які докази того, що саме ОСОБА_9 , використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг «Ощад 24/7», який діє на підставі банківської ліцензії №148 від 05.10.2011, авторські права на який належать «Державному ощадному банку України» АТ «Ощадбанк», завантажений та встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , до користування якого мав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_13 автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінг «Ощад24/7», шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котрим користується ОСОБА_13 , та паролю входу вигаданого останнім, який був відомий ОСОБА_9 , в результаті чого несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи, а саме мобільного додатку Mobile-банкінг «Ощад 24/7», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_13 , відкритими в АТ «Ощадбанк», а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг.

Дані, наведені в заяві ОСОБА_15 від 18 лютого 2023 року (а.к.п.95 том 2) на ім`я т.в.о. Вознесенського РУП, про те, що він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_29 , який в першій половині грудня 2022 року проник в кімнату №11 готелю «Центральний», розташованого по вул.Соборності, 17 в м.Вознесенську, яку він винаймав, звідки викрав належну потерпілому золоту обручку, а також в протоколі прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_13 від 20.12.2022 року (а.к.п.97 том 2), де він вказав, що в період з 06.12.2022 по 14.12.2022 року ОСОБА_30 з використанням належного йому мобільного телефону викрав належні йому грошові кошти в сумі 34200 гривень шляхом їх переказування з його банківської картки на власний рахунок - безпосередньо потерпілими чи іншими прямими належними та допустимими доказами в судовому засіданні підтверджені не були.

Копії анкети особи, яка прибула до готелю, а саме ОСОБА_9 (а.к.п.156 том 2), де зазначено, що він проживав в кімнаті №16, прибув 06.12.2022, вибув 17.12.2022, готель «Центральний» м.Вознесенськ, анкети особи, яка прибула до готелю, зокрема потерпілого ОСОБА_13 (а.к.п.157 том 2), де зазначено, що він проживав в кімнаті №16, прибув 06.12.2022, готель «Центральний» м.Вознесенськ, копія анкети особи, яка прибула до готелю, а саме потерпілого ОСОБА_19 (а.к.п.158 том 2), де зазначено, що він проживав в кімнаті №11, прибув 20.09.2022, вибув 23.01.2023, готель «Центральний» м.Вознесенськ, - лише свідчать про те, що обвинувачений та потерпілі проживали протягом одного періоду часу в одному готелі.

Щодо обвинувачення за фактом викрадення золотої обручки ОСОБА_31 , то цей потерпілий показів суду не надав з причин, що викладено вище, у справі відсутні жодні ідентифікуючі ознаки обручки, наприклад дані впізнання цього об`єкту потерпілим під час продажу в ломбарді. Та й сама обручка не визнавалася речовим доказом, оскільки ломбард збув обручку, яку здав ОСОБА_9 та вона слідством не ідентифікована саме як майно потерпілого ОСОБА_32 .

Таким чином сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом не підтверджує вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за якими йому пред`явлено обвинувачення за ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 3 ст.373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

П.2 ч.1 ст.373 КПК України передбачає, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Обов`язок доказування зазначених обставин, а також належності та допустимості доказів згідно із ст.92 КПК України покладається на слідчого та прокурора.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст.368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

До критеріїв оцінки доказів судом ч.1 ст.94 КПК України відносить оцінку сукупності доказів з точки зору їх достатності.

Достатність доказів - це можливість суду чи органу кримінального переслідування покласти їхню сукупність або один із них в основу процесуальною рішення. Ця ознака доказів застосовується тільки щодо певної їх сукупності (ч.1 ст.94 КПК).

Згідно із Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року справа №688/788/15-к провадження № 51-597км1:

«22. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

23. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

24. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

25. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

26. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням»

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року (справа №423/1766/16 провадження №51-1105 км 19) - дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме та, яка свідчить про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Оскільки сукупність досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом не підтверджує того, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185 КК України - його слід виправдати з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Натомість суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України.

Так у середині грудня 2022 року, вранці, більш точна дата та час не встановлена, ОСОБА_9 , маючи злочинний намір направлений на незаконне, повторне, заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, прийшов за місцем роботи ОСОБА_12 до КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР, за адресою: Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул. 228-ї Стрілецької Дивізії, 26.

Реалізуючи свій злочинний умисел, для задоволення власних потреб, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди, шляхом зловживання довірою потерпілого, що виразився в переконанні останнього в добропорядності своїх намірів, попросив у ОСОБА_12 його спортивний велосипед марки «Frejus» у тимчасове користування, заздалегідь усвідомлюючи, що не збираються його повертати. Повіривши у достовірність вказаної ОСОБА_9 інформації, ОСОБА_12 добровільно передав свій велосипед марки «Frejus» вартістю 4100 грн. ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою (шахрайство), заволодів майном ОСОБА_12 , а саме велосипедом марки «Frejus» вартістю 4100 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні 07.03.2024 року обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні правопорушень, викладених в обвинувальних актах, - спочатку визнав частково. Визнав епізод з потерпілим Самохвал.

Під час судового розгляду провадження та дебатів обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, - не визнав та на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати покази.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні 04.11.2024 року (а.к.п.245-246 том 2) пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_29 та давав останньому користуватися належним йому велосипедом. Обвинувачений брав велосипед та завжди повертав. Проте вже під час дії військового стану взимку взяв велосипед і не повернув. Він йому телефонував та той обіцяв, що поверне велосипед. Проте не повертав та потім перестав відповідати на дзвінки. Поліція виявила його велосипед в ломбарді, проте не вилучила, а пропонувала, аби він викупив його сам за 1200 чи 1500 грн. Потерпілий вказав, що велосипед йому подарував зять, який придбав його за 2500 грн., так як велосипед був у вжитку.

Зазначив, що велосипед був спортивний синього кольору та він давав велосипед обвинуваченому роки 2 тому, була зима. Той казав, що потрібно перевезти речі, казав що поверне велосипед, після цього на телефон не відповідав, та він його не бачив.

Зазначив, що велосипед працівники поліції не повернули, побачили що велосипед у ломбарді, казали що не мають право вилучати. Вказав, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Зазначив, що поліція не показувала в якому ломбарді велосипед був, пропонували його викупити за власні кошти.

В судовому засіданні 08.05.2024 року свідок ОСОБА_33 (а.к.п.111 том 2) пояснив, що знає ОСОБА_29 , оскільки той приходив в лікарню, де працює свідок, та брав велосипед у Самохвала. Самохвал нічого не казав де дівся велосипед. Велосипед був чорний із жовтим. Зараз у Самохвала інший велосипед.

Свідок ОСОБА_34 (а.к.п.111 том 2) пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_24 , який приходив до ОСОБА_35 та із дозволу останнього брав у того велосипед, який повертав. Але одного разу не повернув. Тому їх опитувала поліція з цього приводу в них на роботі. Вказав, що велосипед у потерпілого був спортивний

На підставі наданих прокурором документів встановлено, що згідно із витягів із ЄРДР вбачається, що кримінальні провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 було порушено на підставі заяви потерпілого ОСОБА_12 (а.к.п.228-238 том 1).

На запит слідчого ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» повідомило слідчого листом №1 від 17 січня 2023 року (а.к.п.60 том 2) про те, що ОСОБА_9 отримував фінансовий кредит за договором від 20.12.2022 року, предмет закладу велосипед марки «Frejus», сума кредиту 1000 гривень По закінченню договору було звернено стягнення на предмет застави та реалізовано третій особі без встановлення анкетних даних (а.к.п.60 том 2).

Ринкова вартість велосипеду марки «Frejus» чоловічого типу у технічно справному стані, що був у використанні, було визначено на підставі висновку товарознавчої експертизи №337/23 від 19.01.2023 року (а.к.п.62-65 том 2). У дослідницькій частині експертизи зазначено, що згідно із постановою слідчого про призначення судово-товарознавчої експертизи у провадженні №0000036 від 16.01.2023 року об`єктом велосипед марки «Frejus» чоловічого типу у технічно справному стані, був у використанні. Для проведення дослідження надано фотозображення велосипед марки «Frejus», тому в якості вихідних даних для дослідження використовуються відомості, що містяться в постанові про призначення судово-товарознавчої експертизи, та дані, наявні на фотозображеннях об`єкта дослідження. Дослідження проводилось за результатами співставлення інформаційних даних, отриманих з мережі Інтернет (перелік посилань зазначено у вступній частині висновку).

Згідно із протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_12 від 16.01.2023 року (а.к.п.98 том 2) той вказав, що приблизно місяць тому його знайомий ОСОБА_30 шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, заволодів його велосипедом спортивного типу іноземного виробництва, марку не пам`ятає.

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року (а.к.п.224-227 том 2) відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було закрито провадження по тим епізодам, що вже не містять складу кримінального правопорушення на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у судовому засіданні доведено лише за ч.2 ст.190 КК України та кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Так цей епізод підтверджено показами потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , інформацією ломбарду про те, що саме ОСОБА_9 надав в заставу велосипед марки «Frejus», вартість якого встановлена шляхом проведення експертизи.

Вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України щодо заволодіння велосипедом потерпілого Самохвал, суд враховує, що цей злочин є злочином із матеріальним складом та для встановлення складу якого сторона обвинувачення має довести наявність достатньої вартості викраденого майна в такому розмірі, який законом віднесено до кримінально карного.

Подія, зазначена в обвинувальному акті, яка ставиться стороною обвинувачення в провину ОСОБА_36 за вказаним вище епізодом заволодіння велосипедом потерпілого Самохвал - мала місце в грудні 2022 року.

На підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX кримінально карними за ст.190 КК України є дії, якщо вартість викраденого майна перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в 2022 році становило 2481 грн.

Щодо визначення вартості викраденого майна за вказаним епізодом, то суд враховує що стороною обвинувачення здійснено дії, спрямовані на визначення вартості такого майна (велосипеда потерпілого) з дотриманням вимог ст.242 КПК України шляхом проведення експертиз.

Так ринкова вартість велосипеду марки «Frejus» чоловічого типу у технічно справному стані, що був у використанні, було визначено на підставі висновку товарознавчої експертизи №337/23 від 19.01.2023 року (а.к.п.62-65 том 2) та визначена у розмірі 4100 грн.

Так згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року в справі справа № 420/1667/18 провадження № 51-10433 кмо18:

«Положення п.6 ч.2 ст.242 КПК у редакції Закону № 1261-VII спрямовано насамперед на забезпечення: правильності кваліфікації кримінального правопорушення (за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою); повноти досудового розслідування (оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є елементом предмета доказування); достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування (згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням). При цьому особливістю норми п.6 ст.242 КПК щодо обов`язковості призначення експертизи є також те, що цей імперативний припис має застосовуватися у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину, тобто містять суспільно небезпечні наслідки, які можливо обчислити у вигляді збитків».

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України - судом встановлено не було.

Посилання на рецидив злочину в обвинувальному акті, що затверджено прокурором, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , не може бути враховане судом з огляду на наступне. Відповідно до ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Згідно ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимості за умисний злочин. Як вбачається з положень ч.4 ст.67 КК України та п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно повторність, яка передбачена у статті чи частини статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Тоді як дії ОСОБА_9 в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Що вже вказує на наявність повторності в кваліфікації діяння, що виключає врахування цієї ознаки ще раз як обтяжуючої відповідальність у вигляді рецидиву.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та маючи непогашену судимість вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду (а.к.п.66-67, 242-244 том 2), посередньо характеризується (а.к.п.69 том 2), на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.70 том 2), перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу не призивався (а.к.п.72 том 2), має певні соціальні зв`язки, а також те, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_9 згідно ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.190 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд враховує, що він засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2022 р. у справі №473/2022/22 за ч.1, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки та вчинив новий злочин в період іспитового строку, який розпочався для обвинуваченого в день постановлення попереднього вироку, тобто 06 жовтня 2022 р. - тому йому слід призначити покарання із врахуванням вимог ч.3 ст.78 КК України із врахуванням вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Розмір шкоди завданої злочином: потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 4100 грн., яку в ході досудового розслідування не відшкодовано.

Цивільний позов в провадженні відсутній.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_9 слід стягнути витрати за проведення експертизи лише по доведеному епізоду відносно визначення вартості майна потерпілого ОСОБА_35 . Інші витрати по експертизі визначення вартості обручки потерпілого ОСОБА_26 слід віднести на рахунок держави, оскільки обвинуваченого ОСОБА_24 за епізодом стосовно потерпілого ОСОБА_26 виправдано.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за пред`явленим йому обвинуваченням за всіма епізодами за ч.4 ст.185, ч.1 та ч.2 ст.361 КК України, - визнати невинуватим та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдати через недоведеність того, що кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, ч.3 ст.78 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2022 року та призначити йому остаточно покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за цим вироком обчислювати ОСОБА_9 з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 25 грудня 2023 р. ухвала суду від 25 грудня 2023 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.к.п.183-184 том 1) по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 220 гривень. Витрати за проведення експертизи у розмірі 260 гривень віднести на рахунок держави.

Речові докази, а саме диск марки «Verbatium» з результатами отриманого тимчасового доступу зберігати в матеріалах судового провадження.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1