Справа № 632/1874/24
провадження № 1-кп/632/88/25

У Х В А Л А

13 січня 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2024 року до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою судді від 05 листопада 2024 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), на обговорення учасників судового провадження поставлені питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта (ч. 2 ст. 314 КПК України) та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду (ч. 2 ст. 315 КПК України).

Прокурор ОСОБА_3 доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, оскільки це процесуальне рішення складене відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акта прокурору не має, кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Харківської області, підстав для закриття провадження, його зупинення не встановлено, угода з обвинуваченим не укладалась. Таким чином, немає процесуальних перешкод для призначення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні.

Водночас, прокурор просив доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта заперечували.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із письмовим клопотанням з якого вбачається, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема п. 7-1 ч. 1 цієї статті, так у зазначеному процесуальному рішенні відсутні відомості про підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими.

Разом із цим обвинувачений зазначив: «в формулюванні обвинувачення та в фактичних обставинах, які були встановлені прокурором, є ідентичний текст, що не дає змоги стороні захисту повноцінно оцінити пред`явлене обвинувачення та від яких обставин чито встановлених прокурором, який вважає їх доведеними, чи від самого обвинувачення.

Водночас, окрім недоліків які були встановленні вже після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (які будуть надані суду в разі незаконного рішення про призначення справи до судового розгляду). Вважає за неприпустиме в розрізі прав людини відбувати кримінальне переслідування через те, що працівниками ТЦК, за їх бажанням та прогалинами в законодавстві, він повинен був з`явитися для отримання бойової повістки за півгодини після проходження ВЛК. Розуміє, що судом не досліджуються докази під час підготовчого судового провадження, але в порядку ст. 315 КПК України просить суд взяти до уваги його показання надані під час досудового розслідування, де він не відмовлявся від явки до ТЦК для проходження військової служби.

Окрім цього, відповідно до Постанови від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в разі відмови ним отримання повістки повинен був складатись Акт про відмову від отримання (за затвердженою формою), який не був складений, з яким він не був ознайомлений, і про який є сумніви що він взагалі існує».

Також обвинувачений зазначив що: «суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України, характеризується прямим умислом, тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх дій, про те має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнення призову на мобілізацію».

Посилаючись у своєму клопотанні на п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України ОСОБА_4 просив

витребувати у сторони обвинувачення протокол його допиту для переконання суду у відсутності складу злочину, передбаченого ст. 335 КК України, а саме - суб`єктивної сторони.

Просить суд, після виконання вимог про витребування процесуальних документів, повернути обвинувальний акт прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений заявлене ним клопотання підтримав лише в частині повернення обвинувального акта прокурору.

Вимогу про витребування процесуальних документів, до повернення обвинувального акта прокурору, тобто під час підготовчого провадження, не підтримав.

Захисник вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав, зазначених обвинуваченим у своєму клопотанні.

Разом із цим захисник заявила, що вимога обвинуваченого про витребування процесуальних документів під час підготовчого провадження, як і вимога про їх дослідження у цій стадії, суперечить положенням ч. 4 ст. 291 КПК України, оскільки надання суду документів про які вказано у клопотанні обвинуваченого, до початку судового розгляду, забороняється.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на його незаконність та необґрунтованість, наголосив, що зміст обвинувального акта повністю відповідає вимогам ч. 2 - ч. 4 ст. 291 КПК України, зокрема у ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

До обвинувального акта доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваного і захисника про отримання копій обвинувального акта та копій реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відсутність у обвинувальному акті відомостей про підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими, обумовлено тим, що кримінальне провадження щодо юридичної особи не здійснювалося, а відтак не зазначення цих даних у обвинувальному акті не є підставою для його повернення прокурору та не може у подальшому вплинути на всебічність, повноту та об`єктивність судового розгляду.

Вимога обвинуваченого про витребування процесуальних документів, під час підготовчого провадження, не ґрунтується на законі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено, що угода до суду не надходила, про її укладення суд не повідомляли і сторони кримінального провадження.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або його зупинення, передбачених ст. 335 КПК України, судом не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Харківської області.

Щодо клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору з підстав порушення ст. 291 КПК України, суд виходить із такого.

Згідно із ч. 3 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України.

При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків та порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд та які не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України.

До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Тож суд враховує, що визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000591 від 29 травня 2024 року містить відомості, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, він підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Таким чином, на думку суду, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України усі необхідні відомості обвинувального акта, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті слідчим та прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення.

У реєстрі матеріалів до обвинувального акта викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Щодо дублювання викладу обставин кримінального правопорушення у формулюванні обвинувачення, суд зазначає таке.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338 340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.

Особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Крім того, досліджуючи обвинувальний акт, суд доходить висновку, що викладене у ньому формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_4 , не дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та відрізняється від них за змістом.

Цей розділ обвинувального акту за своїм змістом є ширшим.

Отже, посилання сторони захисту на те, що розділи обвинувального акта «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «Формулювання обвинувачення» є повністю продубльованими, у зв`язку із чим згадане процесуальне рішення не містить обвинувачення, є неспроможними, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування.

Формулювання обвинувачення, на думку суду, викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються.

Незгода сторони захисту із викладом фактичних обставин, формулюванням обвинувачення за своїм змістом є запереченням проти нього, розгляд яких може бути здійснений на етапі судового розгляду кримінального провадження.

Щодо не зазначення у обвинувальному акті відомостей, передбачених п. 7-1 ч. 2 ст. 291 КПК України - підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими, то ці доводи сторони захисту суд вважає неспроможними, оскільки дане кримінальне провадження щодо юридичної особи не здійснювалося.

Відтак, є очевидним, що такі відомості взагалі відсутні, а отже не можуть бути зазначені в обвинувальному акті.

За таких обставин не зазначення у згаданому процесуальному рішенні прокурора даних про відсутність відомостей, передбачених п. 7-1 ч. 2 ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору та не може у подальшому вплинути на всебічність, повноту та об`єктивність судового розгляду.

Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а тому відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Відтак, підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

За відсутності обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000591 від 29 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом частин 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, окрім іншого, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину.

Відтак, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Суд, під час підготовки до судового розгляду визначивши дату та місце його проведення, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть у ньому участь, вчинивши всі необхідні дії, завершив підготовку до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314 317 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 10 годину 00 хв. 23 січня 2025 року в приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Лозівський район, місто Златопіль, вулиця Соборна,18.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмових клопотань.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати у строк до 23 січня 2025 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1