УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/23210/24

Провадження № 1-кс/638/3800/24

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0001943 від 19.09.2024 року за ч. 2 ст. 382 КК України про встановлення строку та проведення слідчих та процесуальних дій,

установив:

04 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд заяву задовольнити. Встановити строк один місяць, з дня отримання старшим слідчим ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області копії ухвали слідчого судді для його допиту, встановлення посадових осіб ГУ ГПФУ в Харківській області, які винні у нездійсненні перерахунку та виплати йому перерахованої пенсії, згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 02.06.2023 року, отриманих ГУ ПФУ в Харківській області 12.06.2023 року та їх допиту, а також призначення судово-економічної експертизи.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 по справі № 638/15162/24 було зобов`язано уповноважену особу ХРУП № 3 внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за моє заявою від 15.08.2024 року та розпочати досудове розслідування.

19.09.2024 старшим слідчим ХРУП № 3 ОСОБА_3 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді були внесені відомості до ЄРДР за№ 0001943 за ч. 2 ст. 382 КК України.

Але минуло вже два з половиною місяця з дня внесення відомостей до ЄРДР, і за цей час досудове розслідування при належному до нього відношенню з боку слідчої ОСОБА_4 могло бути завершено, але воно навіть не розпочалося.

Так, слідчим його не допитано, не встановлені та не допитані посадові особи ГУ ПФУ в Харківській області, які вчинили вищевказані кримінальні правопорушення, не призначено та не проведена судового-економічна експертиза для встановлення розміру завданої мені майнової шкоди, що суперечить завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження передбачено статтею 303 КПК України.

За змістом частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9 1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом частини другої статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

Таким чином, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першої ст. 303 КПК України.

Частиною першою ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом вказаний перелік є вичерпним.

Водночас, частиною першою статті 36, частиною п`ятою статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Згідно із ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

На підставі ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

У силу ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч. 6 ст. 28 КПК України щодо необхідності встановлення строку для здійснення окремих процесуальних дій у певні, у тому числі більш короткі строки, можуть стати лише ті процесуальні дії, граничний строк виконання яких прямо передбачений нормами Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому при вирішенні клопотання необхідно виходити із недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, прокурора, що передбачені ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України. Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч. 6 ст. 28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя, не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного.

Також, за ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя може установити процесуальні строки у межах граничного строку проведення процесуальної дії, установити строк проведення слідчої дії, яку сторона обвинувачення визнала за доцільне провести за власною ініціативою, чи за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, однак невиправдано зволікає із її проведенням.

Із наведеного слід прийти до висновку, що повноваження слідчого судді із встановлення процесуального строку не можуть слугувати для обмеження у строках проведення слідчих дій абстрактно, наприклад із використанням формулювання «усіх необхідних» чи «будь-яких слідчих дій» для досягнення мети кримінального провадження.

Також положення ч. 1 ст. 114 КПК України не можуть бути застосовані для обмеження слідчого (дізнавача)у строках здійснення досудового розслідування, а слідчий суддя не може перебирати на себе функцію досудового розслідування або процесуального керівництва досудовим розслідуванням і визначати, які саме процесуальні дії слід вчиняти задля завершення досудового розслідування та в які строки проводити досудове розслідування.

Частиною першої статті 36, частиною п`ятої статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить встановити встановити строк один місяць, з дня отримання старшим слідчим ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області копії ухвали слідчого судді для його допиту, встановлення посадових осіб ГУ ПФУ в Харківській області, які винні у нездійсненні перерахунку та виплати перерахованої пенсії, згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 02.06.2023 року, отриманих ГУ ПФУ в Харківській області 12.06.2023 року та їх допиту, а також призначення судово-економічної експертизи, посилаючись на вчинення бездіяльності щодо виконання такої слідчої дії під час досудового розслідування і недотримання розумних строків досудового розслідування у цілому, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки не передбачено положеннями Глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Також слід зауважити, що заявник звернувся до суду із заявою.

Проте, як вже зазначено вище, Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст. 303 КПК України.

За змістом частини другої статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

Отже, зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що предметом оскарження до слідчого судді може бути бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Із наведеного слідує, що на заявника скарги покладається обов`язок довести перед слідчим суддею: 1) наявність у прокурора обов`язку вчинити, передбачені КПК України, процесуальні дії; 2) встановлення нормами КПК України строку, протягом якого такі дії мають бути здійснені; 3) факт нездійснення прокурором вказаних процесуальних дій.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Разом із тим, статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Статтею 220 КПК України обов`язок щодо розгляду клопотань покладено саме на слідчого/дізнавача/прокурора.

Відтак, ОСОБА_2 у передбаченому процесуальним законом порядку не позбавлений права під час досудового розслідування оскаржити бездіяльність слідчого щодо нерозгляду належним чином його клопотань щодо проведення відповідних певних слідчих, процесуальних дій, зокрема його допиту та інших, в порядку статті 220 КПК України, з повідомленням останнього про результати розгляду такого клопотання та про прийняте рішення, у встановлений КПК України строк та спосіб у відповідності до норм процесуального законодавства.

Інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора - можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 звертався до органу досудового розслідування з відповідними клопотаннями.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, не проведення прокурором допиту ОСОБА_2 , інших процесуальних дій, прохання встановити строк для такого допиту не може бути предметом оскарження до слідчого судді в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0001943 від 19.09.2024 року за ч. 2 ст. 382 КК України про встановлення строку та проведення слідчих та процесуальних дій.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1