02 квітня 2025 року
судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 у провадженні № 11-кп 803/1176/25 (справа № 201/2626/23) за апеляційною скаргою ТОВ Експрес в особі адвоката ОСОБА_2 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ Експрес в особі адвоката ОСОБА_2 задоволено, скасовано вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_3 та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважаю, що єдиним судовим рішенням, яке мало бути ухвалено колегією суддів за наслідками розгляду вказаного провадження, є ухвала про закриття апеляційного провадження, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваним вироком було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , визнано останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено узгоджене сторонами угоди остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки та поклавши на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Не погоджуючись з цим рішенням, адвокат ОСОБА_2 в інтересах ТОВ Експерес, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 майнову шкоду було спричинено ТОВ Експерес, а тому рішення про затвердження угоди у відповідності з вимогами п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України потребувало згоди ТОВ Експрес, яку воно не надавало, внаслідок чого було істотним чином порушено права та інтереси юридичної особи.
За наслідками апеляційного розгляду з наведеними доводами колегія суддів погодилась та дійшла висновку, що вирок суду стосується прав, свобод та інтересів ТОВ Експерес, статусу якого відповідно до приписів ст. 55 КПК України суд оцінки не надав, а тому ухвалення судового рішення без згоди останнього було неможливим.
Вказані мотиви суду вважаю суперечливими.
Так, вимогами п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України дійсно передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
З матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження було розпочато за фактом незаконного заволодіння корпоративними правами ТОВ Експрес, які належали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наслідком якого стало його повне відчуження. Потерпілими у цьому провадженні є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , права та законні інтереси яких в даному випадку і були порушені. Докази, що підтверджують ці обставини, містяться у матеріалах провадження, що були предметом апеляційного розгляду.
Всупереч цим обставинам, за наявністю об`єктивних даних, які ставлять під сумнів законність набуття права власності на корпоративні права ТОВ Експрес третіми особами, а так само й здійснені ними дії, спрямовані на відчуження його майна та визнання останнього банкрутом, як наслідки незаконного заволодіння цими правами, своїм рішенням апеляційний суд фактично визнав юридичну особу такою, що є потерпілою у кримінальному провадженні, не з`ясувавши предмету злочинного посягання.
Слід зауважити, що правосуб`єктність юридичної особи втілюється лише в діяльності органів її управління. В даному випадку метою кримінального провадження є встановлення законності їх створення після переходу права власності на корпоративні права від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а так само і подальші дії причетних до цього осіб, наслідком яких стало відчуження майна та визнання суб`єкта господарювання банкрутом, що виключає можливість визнання прав та інтересів ТОВ Експрес, як юридичної особи, порушеними.
За цих умов, наведені в ухвалі суду твердження про те, що встановлені у вироку відносно ОСОБА_4 обставини стосуються прав та інтересів ТОВ Експрес саме як юридичної особи є суперечливими.
Суперечливість цих тверджень підтверджує й відсутність в ухвалі жодних доводів на рахунок того, яким саме чином ці обставини стосуються прав та інтересів ТОВ Експрес.
До того ж, з оскаржуваного вироку вбачається, що встановлені у ньому обставини лише сприяють встановленню істини у кримінальному провадженні, та відповідно до судової практики преюдиційного значення не мають. Тож здійснення чинним представником юридичної особи в особі ОСОБА_2 дій (звернення з апеляційною скаргою з вимогами про скасування вироку), які фактично свідчать про їх заперечення, викликає обґрунтовані сумніви у тому чи дійсно такі дії мають на меті захист інтересів юридичної особи та не переслідують інтереси зацікавлених осіб, адже по суті захисник заперечує обставину вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на відчуження ТОВ Експрес.
Наведені обставини є істотними в контексті визначення повноважень апелянта на оскарження судового рішення, а тому безпідставно не були враховані під час ухвалення судового рішення.
Що стосується застосованої судової практики, то посилання в ухвалі на висновки Верховного Суду України, наведені у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, є необґрунтованим, оскільки вони не є релевантними обставинам кримінального провадження, що переглядається апеляційним судом. У справі, що була предметом касаційного розгляду, заявник посилався на те, що зміст вироку на підставі угоди недвозначно стверджує про його співучасть і у такий спосіб створює преюдицію та усупереч презумпції невинуватості встановлює його винуватість у вчиненні зазначеного злочину. Аналогічних обставин стосуються й висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19.
В даному випадку, висновки апеляційного суду фактично зводяться до наявності у юридичної особи статусу потерпілої, чиї права та інтереси оскаржуваним рішенням порушені, тож є відмінними від встановлених судом касаційної інстанції обставин, які на противагу цьому стосуються інтересів інших ймовірно причетних до злочину осіб.
З огляду на викладені обставини, вважаю, що під час апеляційного розгляду не було з`ясовано чиїх саме інтересів в дійсності стосується оскаржуваний вирок та помилково встановлено, що ТОВ Експрес може бути потерпілим у кримінальному провадженні, а ОСОБА_2 має право апеляційного оскарження судового рішення. За цих умов, з огляду на висновки Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі 126/2186/17, апеляційне провадження підлягало закриттю, як таке, що було відкрито апеляційним судом помилково.
Суддя ОСОБА_1