Справа № 353/249/23
Провадження № 11-сс/4808/40/25
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000053 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що рішення суду прийняте з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що ОСОБА_8 виїхав за межі України ще до складання слідчим повідомлення про підозру, навіть не знаючи про наявність кримінального провадження щодо нього.

Зазначає, що в клопотанні відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_8 про виклик до слідчого, так і докази вжиття слідчим усіх необхідних заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 є інвалідом другої групи і виїхав закордон з метою вибору стратегії та тактики лікування з огляду на важкий стан. Проте вказані дані не стали предметом належного дослідження слідчим суддею.

Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 3 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. 15 грудня 2022 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Лужанка», на виїзд з території України та з того часу на територію України не повертався;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом здійснення підозрюваним ОСОБА_8 погроз, підкупу, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань, спроби викрадення, знищення, фальсифікації речових доказів і документів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_8 скеровано обвинувальні акти за вчинення тяжких злочинів.

Також слідчий суддя прийшов до висновку, що в даному конкретному випадку поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000053 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України.

Злочин передбачений ч. 3 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку з

рапортом оперуповноваженого СКП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 про виявлення кримінального правопорушення від 15 червня 2022 року (а.с. 46); рапортами про виявлення кримінального правопорушення ОСОБА_11 від 13 вересня 2024 року (а.с. 47, 48, 49, 50, 51, 52); протоколом огляду місця події від 15 червня 2022 року (а.с. 53-55); протоколом огляду місця події від 30 липня 2024 року (а.с. 77-78); висновком експерта № 903/23-28 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000053 від 02 вересня 2024 року (а.с. 79-100); висновком експерта судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/109-24/13153-ПЧ від 17 вересня 2024 року (а.с. 105-111); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26 вересня 2024 року (а.с. 138); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26 вересня 2024 року (а.с. 139); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26 вересень 2024 року (а.с. 140); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27 вересня 2024 року (а.с. 141) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_8 .

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 3 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. 15 грудня 2022 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Лужанка», на виїзд з території України та з того часу на територію України не повертався;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом здійснення підозрюваним ОСОБА_8 погроз, підкупу, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань, спроби викрадення, знищення, фальсифікації речових доказів і документів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_8 скеровано обвинувальні акти за вчинення тяжких злочинів.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 виїхав за межі України ще до складання слідчим повідомлення про підозру, навіть не знаючи про наявність кримінального провадження щодо нього, а тому його не можна вважати підозрюваним не є слушним.

Колегія суддів вважає, що підозра ОСОБА_8 повідомлена у передбачений спосіб, оскільки 13 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України, у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, шляхом надіслання його поштою 13 вересня 2024 року за місцем реєстрації підозрюваного (а.с. 112), вручення його старості с. Братківці Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_16 13 вересня 2024 року (а.с. 113-117). Крім того 20 вересня 2024 року у присутності понятих вказане повідомлення про підозру було оголошено матері ОСОБА_8 ОСОБА_17 для передачі ОСОБА_8 (а.с. 113-117, 182-183, 228).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 15 грудня 2022 року о 09 год. 07 хв. у пункті перетину «Лужанка» ОСОБА_8 перетнув кордон та виїхав за межі території України і до сьогоднішнього дня не повертався (а.с. 127).

Слід зазначити, що стороною захисту не надано жодних медичних документів, що визначають конкретний строк лікування та неможливість його закінчення на території України. ОСОБА_8 не з`являється без поважних причин на виклики до слідчого, при цьому будучи належно повідомленим.

Також стороною захисту не подано будь яких медичних документів, що належним чином оформлені і підтверджують, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуває на саме стаціонарному лікуванні в Італії. Відсутність доказів такого підтверджує факт того, що підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи неминучість покарання, дійсно переховується від органів досудового розслідування та суду.

Постановою слідчого СВ відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 08 жовтня 2024 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_8 . Відомості про прийняте рішення вирішено внести до ЄРДР (а.с. 142-145).

Постановою слідчого СВ відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 13 листопада 2024 року оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_8 . Відомості про прийняте рішення вирішено внести до ЄРДР. Здійснення розшуку підозрюваного доручено оперативному підрозділу відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області (а.с. 224-227).

Колегія суддів вважає, що вухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту, оскільки підозрюваний оголошений у розшук, переховується від органів досудового розслідування та суду, має можливість вчиняти інші злочини, оскільки підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину та він на даний час продовжує переховуватися від органів досудового розслідування. А також має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки не прибуває на виклики, без поважної на те причини, таким чином затягує хід досудового розслідування.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000053 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5