СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/34/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тулигове, Кролевецького району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

УСТАНОВИВ:

22.11.2024 Святошинський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся з вказаним поданням, у якому просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання з тих підстав, що невдовзі закінчиться дворічний іспитовий строк протягом якого він справно виконував покладенні на нього судом обов`язки.

Прокурор в судовому засіданні, з огляду на позицію засудженого, поклалась на розсуд суду при вирішенні подання.

Представник органу з питань пробації в судове засідання не з`явився, клопотань, заяв до суду від останнього не надходило.

Зважаючи на положення ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника органу з питань пробації.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 200 КК України - у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51 000 грн.);

- за ч. 2 ст. 200 КК України - у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 000 грн.).

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок набрав законної сили 14.02.2023.

З 17.04.2023 засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі: ЗУ № 3886-IX), яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX закріплено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2023 ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, загальною вартістю 2211 грн. 21коп.

Кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 23.07.2022 року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року складає 2481 грн 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240 грн. 50 коп., тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 в частині засудження за ч.4 ст.185 КК України розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України. В той же час, вказаним законом не усунута карність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 200 КК України ( незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронними грошима, обладнанням для їх виготовлення). Таким чином, декриміналізація епізодів за ч. 4 ст. 185 КК України може вплинути на міру призначеного ОСОБА_4 покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, карність за останні з яких усунута не була, з огляду на позицію засудженого, суд вважає, що підстави звільнення від призначеного судом покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України в даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 4, 5, 74 Закону України №3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Святошинський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1