Справа № 308/8888/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

З вказаних матеріалів досудового розслідування 23.07.2024 виділено в окреме кримінальне провадження матеріли відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, у зв`язку із укладенням угоди про визнання винуватості.

Також, 24.07.2024 виділено в окреме кримінальне провадження матеріли відносно підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, у зв`язку із укладенням угоди про визнання винуватості.

15.08.2024 в рамках кримінального провадження № 0000215, в порядку ст. 276, 277, 278 та ст. 111, 133,135,136 складено та повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, а саме повідомлення про підозру вручено батьку підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та паралельно направлено поштовим зв`язком за адресою АДРЕСА_1 на відоме місце проживання.

Слідчий вказує, що Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 , паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ) продав автомобіль марки «Audi» моделі ,,А-6 С-7" чорного кольору реєстрація країни Польща НОМЕР_2 кузов НОМЕР_3 громадянину України ОСОБА_8 для подальшої можливості здійснення розпорядження вказаним автомобілем, а саме можливості продажу.

Однак, вказані цивільно-правові відносини були укладені між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 виключно на підставі вищевказаного польського документу - договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024, а фактично вищезазначений автомобіль марки «Audi А6 С-7» польської реєстрації, у кінці 2023 року, точної дати слідством не встановлено, вказаним власником автомобіля, громадянином Польщі ОСОБА_11 було передано іншому громадянину республіки Польщі на ім`я також ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), точні дані та особу досудовим розслідуванням не встановлено, який тривалий час проживав в м. Києві.

Так, у період із 29 по 30.04.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), особу якого слідством не встановлено, який був на той час фактичним володільцем автомобіля «Audi А6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , передав у тимчасове користування зазначений автомобіль своїй знайомій ОСОБА_16 , яка користувалась даним автомобілем спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_17 . Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 спільно працювали із вказаним громадянином Польщі на ім`я ОСОБА_18 ), особу якого слідством не встановлено, в м. Києві в одній із ІТ фірм.

Також встановлено, що у період із 30.04.2024 по 16.05.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), особу якого слідством не встановлено, почав вимагати повернути «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F у ОСОБА_16 , однак остання спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_17 , із яким вони проживають спільно сім`єю, відмовились повертати даний автомобіль громадянину Польщі, посилаючись на те, що останній в ході спільної роботи із ОСОБА_17 на фірмі, заборгував певну суму коштів. Відповідно у свою чергу ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_17 відмовились повертати вищевказаний автомобіль громадянину Польщі на ім`я ОСОБА_18 ), особу якого слідством не встановлено, до моменту коли останній не поверне відповідну заборгованість ОСОБА_17 .

Надалі, у кінці квітня 2024 року фактичний власник автомобіля «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_11 (паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ), звернувся до ОСОБА_8 , якому раніше було надано право, згідно вищевказаної польської договірної документації, розпоряджатись зазначеним автомобілем, з метою повернення свого автомобіля, так як громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_15 , особу якого слідством не встановлено, повідомив, що даний автомобіль передано громадянці ОСОБА_16 , яка з певних причин відмовилась повертати автомобіль.

Після чого, ОСОБА_8 , маючи законні вимоги на підставі зазначеного вище договору на розпорядження автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, почав здійснювати заходи щодо встановлення місця знаходження вказаного автомобіля.

Так, 07.05.2024 ОСОБА_8 звернувся до відділу поліції №1 (Житомирський район) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою з приводу повернення йому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , який 30.04.2024 його знайомий ОСОБА_19 ( ОСОБА_15 ) передав своїй знайомій на ім`я ОСОБА_20 .

Окрім цього, ОСОБА_8 з метою встановлення місця знаходження автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , у період із 07.05.2024 по 16.05.2024, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, звернувся до свого знайомого та односельчанина ОСОБА_9 , який є поліцейським та працює інспектором УПП у м. Києві, який будучи працівником поліції мав посприяти у відшуканні вказаного автомобіля на території Закарпатської області.

Після чого, у вказаний період часу, а саме у період із 07.05.2024 по 16.05.2024 у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел на повернення та вилучення автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , у фактичного користувача, у невстановлений законом спосіб, а саме шляхом примушування до виконання цивільно-правових відносин, що виникли у ОСОБА_8 із своєї сторони як особи, якій надано власником право користуватись та розпоряджатись зазначеним автомобілем, відносно фактичних користувачів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , яким автомобіль надано у тимчасове користування на праві усної домовленості.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи спільно з метою розшуку вказаного автомобіля, у період 07.05.2024 по 15.05.2024, точної дати слідством не встановлено, через своїх знайомих працівників правоохоронних органів, осіб яких слідством не встановлено, звернувся до ОСОБА_4 , як до оперативного працівника УП ГУНП в місті Києві (на вказаний час звільнений із служби в Національній поліції України), з метою також залучення останньої до злочинної схеми, шляхом сприяння у відшуканні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 .

У подальшому, з метою виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали в телефонному порядку ОСОБА_4 ідентифікаційні дані вказаного автомобіля для подальшого встановлення його місця знаходження. В ході спілкування ОСОБА_4 було вказано, що даний автомобіль незаконно перебуває у громадянки на ім`я ОСОБА_20 , та остання не хоче його повертати на вимогу власників, з приводу чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за сприянням ОСОБА_4 мають на меті повернути автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F належному власнику, громадянину Польщі - ОСОБА_21 .

Надалі, 16.05.2024 ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного плану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та з метою сприяння останнім у вилученні вказаного автомобіля насильницьким шляхом у незаконних власників, почав здійснювати заходи щодо відшукання автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 . Тоді ж, ОСОБА_4 прибув до Мукачівського району Закарпатської області, де у с. Поляна вказаного району, встановив місце перебування автомобіля, а саме, що він знаходиться у вказаному селі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_4 виконавши взяті на себе злочинні обов`язки щодо сприяння у знаходження вказаного автомобіля та у наданні порад та вказівок щодо його відшукання, 16.05.2024 в телефонному режимі надав поради та вказівки ОСОБА_9 , що автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F знаходиться за вказаною адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_4 поради та вказівки щодо місця знаходження вказаного автомобіля, 16.05.2024 виїхали та 17.05.2024 прибули до с. Поляна Мукачівського району з метою вчинення умисних дій до примушування фактичних користувачів у поверненні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , шляхом застосування насильницьких дій.

Окрім цього, ОСОБА_9 , з метою виконання взятих на себе злочинних зобов`язань щодо дій, які полягали в примушування до виконання цивільно-правових відносин на користь ОСОБА_8 з приводу повернення належного останньому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , та з метою доведення їхнього спільного із ОСОБА_8 злочинного плану, взяв із собою свій належним чином зареєстрований спеціальний засіб «Форт-12Р травматичних пістолет на гумових кулях, який призначений для використання та застосування для спричинення тілесних ушкоджень, як спецзасобу, для подальшого, за потреби, застосування до осіб, які б не виконували їхні протиправні вимоги із ОСОБА_8 щодо повернення вказаного автомобіля.

У свою чергу ОСОБА_4 17.05.2024 о 07.00 год. почав надалі відшукувати на просьбу ОСОБА_9 вказаний автомобіль, та віднайшовши його в черговий раз, який вже знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний намір дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо подальшого вчинення останніми насильницьких дій відносно користувачів зазначеного автомобіля, повідомив в телефонному режимі ОСОБА_9 , що він може із своїм знайомим, якого ОСОБА_4 вважав як фактичного власника автомобіля, їхати до вказаного місця розташування автомобіля ,чим надав поради та вказівки у сприянні подальшого вчинення злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_9 , діючи спільно із ОСОБА_8 прибули близько 12.00 год. 17.05.2024 до АДРЕСА_2 , куди заздалегідь вказав ОСОБА_4 , а саме до паркового місця вказаного будинку по АДРЕСА_3 де знаходився автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F. В подальшому, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , ідентифікувавши вказаний автомобіль, вирішили дочекатись фактичного користувача даного автомобіля, з метою здійснення насильницьких дій щодо примушування до повернення вказаного автомобіля ОСОБА_8 та повернення відповідних реєстраційних документів на автомобіль із ключем запалювання двигуна.

Близько 13.00 год. 17.05.2024 до автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F підійшов ОСОБА_17 , якому раніше даний автомобіль та реєстраційні документи із ключем запалювання передала громадянка ОСОБА_16 , особа із якою ОСОБА_17 перебуває у цивільних сімейних відносинах та проживає спільно сім`єю.

В подальшому, у вказаний час та місці, ОСОБА_8 діючи спільно із ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характери спільних дій та усвідомлюючи їхні суспільно-небезпечні наслідки, знаючи, що останній має при собі спецзасіб травматичної дії «Форт-12Р» № НОМЕР_4 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12, підійшли до ОСОБА_17 та його товариша гр. ОСОБА_22 , та почали застосовувати до останніх насильство небезпечним для життя чи здоров`я з метою примушування ОСОБА_17 повернути їм реєстраційні документи на транспортний засіб із ключем запалювання за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , діючи спільно із ОСОБА_9 , за сприянням ОСОБА_4 о 13.00 год. 17.05.2024, знаходячись на автомобільній парковці за адресою АДРЕСА_2 , з метою подолання опору ОСОБА_17 щодо передачі йому сумки останнього в якій знаходились реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, наніс декілька ударів лодонями правої та лівої руки по обличчю та затилку голови ОСОБА_17 . У свою чергу, ОСОБА_9 діючи також спільно із ОСОБА_8 , з метою примушування до виконання ОСОБА_17 та ОСОБА_22 певних дій спрямованих на виконання їхніх вказівок, вийняв із кобури спецзасіб «Форт-12Р» № НОМЕР_4 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12, та направив в сторону ОСОБА_17 даний спец засіб погрожуючи застосуванням ним як зброєю та представляючись працівником правоохоронного органу «УПП міста Києва» поліції. У свою чергу, ОСОБА_17 суб`єктивно сприймаючи дані обставини, усвідомлюючи, що до нього може бути застосована вогнепальна зброя, сприймаючи вказані погрози та вказаний спецзасіб, як реальні та небезпечні для життя та здоров`я, почав виконувати всі вказівки надані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_17 під примусом та насильством із сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та під реальною загрозою насильства, що є небезпечним в момент заподіяння шляхом погрози застосування вогнепальної зброї Форт-12, передав реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F та ключ запалювання ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 діючи спільно із ОСОБА_9 , доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця, за попереднього сприяння ОСОБА_4 , спільно заволоділи автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, а саме ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 ключ запалювання на вказаний автомобіль, та останній на даному автомобілі покинув місце скоєння злочину, у свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 покинули місце злочину на власних транспортних засобах.

Надалі, о 14.41 год. 17.05.2024 відрізку АД Київ-Чоп М06 723-724 км., поблизу кафе «Шашлична» Мукачівського району, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 із вказаним автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F було зупинено працівниками Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , сприяючи останнім порадами та вказівками, о 13.00 год. 17.05.2024, знаходячись у АДРЕСА_2 , діючи умисно та спільно, усвідомлюючи протиправний характер дій кожного із співучасників та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, примусили ОСОБА_17 до виконання ним цивільно-правових зобов`язань щодо повернення ОСОБА_8 автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, шляхом спільного застосування до ОСОБА_17 насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме погрози застосування спецзасобу «Форт-12Р» № Б2791, який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12 та шляхом нанесення ударів ОСОБА_17 в область обличчя та голови.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення зазначеними підозрюваними, ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.05.2024; рапортом поліцейського УПП в Закарпатській області від 17.05.2024; протоколом обшуку автомобіля від 17.05.2024; протоколом огляду місця події від 17.05.2024 (с. Підполоззя); протоколом огляду місця події від 17.05.2024 (с. Поляна, вул. Головна); протоколом огляду місця події від 17.05.2024 (с. Поляна, вул. Гірська); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 18.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 18.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.05.2024; копією купчі-продажу від 22.03.2024 (на польській мові); протоколами пред`явлення для впізнання вказаних підозрюваних потерпілому ОСОБА_17 та свідкові ОСОБА_23 ; протоколом про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 03.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 29.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 29.05.2024; протоколом про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 07.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 05.06.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 07.06.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2024; протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_4 з врахуванням обставин вчинення злочину, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, вчинення іншого тяжкого злочину, впливом на свідків, експертів, потерпілого та один одного, виникла необхідність в обранні останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків та потерпілого з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, так як в основу підозри стали показання свідків та очевидців. Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 здійснював тиск на підозрюваного ОСОБА_8 з метою відмови у наданні останнім викривальних показів. Відповідно є також вірогідність, що ОСОБА_4 буде здійснювати тиск також на потерпілого та свідків, покази яких стали підставою притягнення його до відповідальності. Крім цього слідчий зауважує, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив цей злочин групою осіб із використанням фізичного насильства, що виразилось у погрозі застосування спецзасобу Форт-12Р, та у свою чергу ОСОБА_4 вчиняв сприяння до даного злочину шляхом пособництва у надання порад та вказівок.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчий вказує, що станом на 04.09.2024 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 встановлено не було, відповідно виникла необхідність у прийнятті рішення в порядку ст. 281 КПК України щодо оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.09.2024 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук у зв`язку із невстановленням місця знаходження останнього.

22.01.2025 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, та 22.01.2025 о 08.55 год. останнього на підставі ухвали оперативним підрозділом Закарпатського управління ДВБ НП України затримано.

Враховуючи вищенаведене, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.03.2025.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав повністю, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що клопотання є необґрунтованим, підозра є необґрунтована та містить видумані факти. Просив обрати особисте зобов`язання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .. Вказав, що ОСОБА_4 до вчорашнього дня не володів інформацією про те, що він зі свідка став підозрюваним.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно не отримував підозру та не знав, що перебуває у розшуку. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Захисником ОСОБА_6 подано письмові заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в яких вказує, що ОСОБА_4 має вищу освіту, раніше не судимий, від початку російсько-української війни був учасником бойових дій на сході України, за захист Київської області під час початку повномасштабного вторгнення рф на територію України нагороджений знаком народної пошани орденом «За мужність і відвагу», виданий наказом №65 від 08.11.2022 року, має на утриманні батьків пенсійного віку.

Вказує, що органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_4 може якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та жодного разу не переховувався, завжди відповідав на дзвінки слідчого. Таким чином, ризики зазначені слідчим та прокурором є недоведеними та необґрунтованими. ОСОБА_4 не приймав участі у спільному застосуванні до ОСОБА_17 насильства або погроз застосування спецзасобу «Форт-12Р».

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 17.05.2024 року.

15.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Повідомлення про підозру вручено батьку підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.09.2024 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

06.09.2024 року постановою слідчого зупинено досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000215 від 17.05.2024 року.

22.01.2025 року о 08 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2024 року №308/14591/24 про надання дозволу на затримання, та того ж дня постановою слідчого відновлено досудове розслідування.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам): 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , згідно доданих до матеріалів клопотання обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 08.07.2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 24.07.2024 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2024 року, протоколом обшуку від 17.05.2024 року, протоколом огляду від 17.05.2024 року, протоколами огляду місця події від 17.05.2024 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 18.05.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 18.05.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.05.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 21.05.2024 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2024 року, протоколом про дослідження інформаціх, отриманої при застосуванні технічних засобів від 03.06.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 29.05.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 29.05.2024 року, протоколом про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 07.06.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 05.06.2024 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 07.06.2024 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2024 року, висновком експерта №СЕ-19/107-24/6903-АВ від 11.07.2024 року, висновком експерта №СЕ-19/107-24/6936-ТВ від 08.07.2024 року.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на конкретних фактах.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема з 17.05.2024 року та підозрюваний ОСОБА_4 мав змогу, впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду даного клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваним таких дій.

При цьому, слідчим суддею враховується і той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке, передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так слідчий суддя враховує, позитивну характеристику ОСОБА_4 від ГО «Допомога дітям війни 2022», наявність подяк від 92 окремої штурмової бригади, Київського училища професійної підготовки працівників міліції ГУ МВС України в Київській області, ГО «Допомога дітям війни 2022», Вишневої міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_3 , закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №312 міста Києва, КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», враховує, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій та нагороджений знаком народної пошани орденом «За мужність і відвагу».

Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

У контексті достатності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як найбільш суворого, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "В. проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року дійшов висновку, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання. ЇЇ треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховуватись від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. У рішенні у справі «Мамедова проти рф» від 01 червня 2006 року Суд констатував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. russia (Панченко проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, прокурор не вказав риси особистості або поведінки підозрюваного, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_4 має намір незаконно впливати на свідків. Окрім цього, слідчим суддею береться до уваги й те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, а відтак ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, є учасником бойових дій та нагороджений знаком народної пошани орденом «За мужність і відвагу», наявність численних подяк від різних установ та військових частин, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні №0000215 від 17.05.2024 року щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у в період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

2)не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні №0000215 від 17.05.2024 року щодо обставин вказаного кримінального провадження;

5)здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 03 березня 2025 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного Головне управління Національної поліції України у м. Києві (його структурному підрозділу згідно територіальної юрисдикції).

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1