Дата документу 20.02.2025 Справа № 335/2091/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/2091/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/163/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 20 лютого 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іпатово Ставропільського краю, громадянина України, який одружений, є батьком 2 малолітніх дітей, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 22 лютого 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст.177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим у п.п.1, 3, 5 ч.1 цієї статті, ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нове законне рішення та звільнити його з-під варти.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що розгляд клопотання відбувався з грубим порушенням норм ст.ст.3, 5, 8, 19, 55, 129 КПК України, а також ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

14 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування цього запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухано доводи самого підозрюваного, його захисника та прокурора, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Як убачається з наданих матеріалів провадження ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними як в самому клопотанні, так і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а саме: відомостями з протоколів оглядів від 12 грудня 2023 року, 21 грудня 2023 року, 01 травня 2024 року, 13 травня 2024 року; висновком експерта №СЕ-19/108-24/4203-ЛД від 12 квітня 2024 року; висновком експерта №СЕ-19/108-24/4755-ЛД від 26 квітня 2024 року; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 10 січня 2024 року; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 12 березня 2024 року; показаннями свідка ОСОБА_14 від 13 березня 2024 року; відомостями з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2024 року, 12 березня 2024 року, 13 березня 2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Як встановлено при апеляційному розгляді, досудове розслідування закінчено і обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 25 квітня 2023 року, направлений до суду. Всі обставини провадження мають бути повно і всебічно досліджені судом першої інстанції в ході судового розгляду, серед іншого має перевірятися в установленому законом порядку та оцінюватися у сукупності з іншими доказами версія ОСОБА_6 щодо обставин провадження.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні підозрюваному запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до восьми років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував поведінку ОСОБА_6 , вказавши, що його поведінка свідчить про здатність останнього ігнорувати вимоги процесуального закону і не виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного. Підозрюваний свідомо без поважних причин не з`являвся в судові засідання за викликами, свідомо ухилився від виконання ухвали слідчого судді про привід, що призвело до необхідності надавати дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді вказаного клопотання.

При цьому, слідчий суддя врахував окрім іншого, дані про особу підозрюваного, який одружений, є батьком двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на військовому обліку не перебуває, відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_6 у м.Запоріжжі відсутні, оскільки він хоча і має зареєстроване місце проживання, проте, під час досудового розслідування, у тому числі із його заяв, встановлено ще декілька адрес, за якими він начебто проживає.

Також, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 свідомо відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, що слідчий суддя розцінив як зловживання підозрюваним своїми процесуальними правами.

Зважив слідчий суддя і на те, що ризик незаконного впливу на свідків на цей час є актуальним, оскільки наразі жоден із свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів у кримінальному провадженні судом при розгляді справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Окрім того, слідчий суддя врахував те, що злочини, передбачені ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, у яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинені за попередньою змовою групою осіб, проти вжиття військовослужбовцями Збройних Сил України мобілізаційних заходів, під час дії воєнного стану.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, суворості можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею при розгляді клопотання та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором доведено.

Враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

Окрім іншого, в оскаржуваній ухвалі, з посиланням на встановлені під час розгляду клопотання обставини, прямо вказано на те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, запобігти наявним ризикам буде неможливо, зокрема і у разі визначення розміру застави.

Крім того, частиною шостою статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та враховуючи встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, слідчий суддя, продовжуючи строк застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів притримується такої ж позиції і вважає, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

З приводу тверджень підозрюваного при апеляційному розгляді про те, що у залі судового засідання при розгляді клопотання були відсутні державні символи, та те, що в оскаржуваній ухвалі невірно зазначено назву суду, колегія суддів звертає увагу про таке.

Підстави для скасування судового рішення визначені у статтях 409, 412 КПК України.

З матеріалів судового провадження, зокрема і з наявного в матеріалах справи аудіо-відеозапису судового засідання, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону з боку слідчого судді, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не убачається.

Розгляд клопотання відбувався у залі судових засідань. Слідчий суддя перебувала в суддівській мантії та з нагрудним знаком.

Оскаржувана ухвала за змістом відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Доводи підозрюваного ОСОБА_6 щодо порушення його права на можливість заявляти усні відводи, також не є слушними.

В матеріалах справи наявна копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 від розгляду клопотання.

З приводу посилання ОСОБА_6 на те, що у повідомленні про підозру зазначені неправдиві дані щодо направлення 28 лютого 2017 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя обвинувального акту стосовно нього за ч.1 ст.376, ч.2 ст.296 КПК України, а також про те, що слідчим та прокурором не було додано доказів на підтвердження його громадянства та на підтвердження того, що у нього відсутній дохід, колегія суддів звертає увагу на таке.

В матеріалах, доданих до клопотання, міститься вимога ДІТ МВС України м.Київ, УІАН ГУНП в Запорізькій щодо ОСОБА_6 , де зазначено, що кримінальне провадження за ч.1 ст.ст.376, ч.2 ст.296 КК України 28 лютого 2017 року направлено до суду з обвинувальним актом. Обвинувачення пред`явлено 14 лютого 2017 року.

Також, в зазначених матеріалах містяться документи, що підтверджують отримання ОСОБА_6 паспорта громадянина України, а також містяться відомості з Головного управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України про відсутність інформації про доходи у ОСОБА_6 у певний період.

Таким чином, зазначені посилання підозрюваного суперечать матеріалам провадження.

Твердження підозрюваного про неповноту з`ясування обставин слідчим суддею також суперечать матеріалам провадження і змісту оскаржуваної ухвали, яка є належним чином вмотивованою.

Порушення процесуальних прав підозрюваного ОСОБА_6 при розгляді клопотання слідчим суддею не допущено, а доводи підозрюваного про протилежне є безпідставними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі підозрюваним, та заявлені стороною захисту під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що на час розгляду клопотання у судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що в рамках цього кримінального провадження на час розгляду клопотання виконувались вимоги ст.290 КПК України. Не використаний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні станом на день розгляду клопотання становив 27 днів.

Саме в межах строку досудового розслідування слідчим суддею продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , що узгоджується з вимогами Кримінального процесуального законодавства України.

Як свідчать матеріали провадження та зміст оскаржуваної ухвали, всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

В ході апеляційного розгляду прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2025 року було продовжено щодо ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19 квітня 2025 року включно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 22 лютого 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4