УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001352 від 23.11.2024, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, солдата, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія електрика, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчими слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001352 від 23.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_6 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Так, 23 листопада 2024 року приблизно о 12 год. 45 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керував автомобілем «FORD RENDGER» р.н. НОМЕР_2 , чим грубо порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким: - п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин» та рухався в районі 546 км + 27 автодороги «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони м. Ізюм в напрямку м. Чугуїв Харківської області.

Під час руху в районі 546 км + 27 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський», неподалік с. Клугино-Башкирівка Чугуївського району Харківської області, водій ОСОБА_6 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), згідно з якими: п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 14.2 ПДР України «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»; не врахував дорожню обстановку та перед виконанням маневру обгону попутного транспортного засобу не переконався в тому, що зустрічна смуга вільна на достатній для обгону відстані та у тому, що це буде безпечно, внаслідок чого при виїзді на зустрічну смугу руху допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «FORD RENDGER», р.н. НОМЕР_2 , з передньою частиною зустрічного автомобіля «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій та пасажир автомобіля «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинули на місці пригоди, а пасажирам автомобіля «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія електрика, військове звання солдат, раніше не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

23.11.2024 ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2024 встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 23.11.2024, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, проведено огляд трупів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; речовими доказами - автомобілями FORD RENDGER», р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_3 , на кузові яких зафіксовано механічні пошкодження, характерні для зіткнення;

показаннями свідка ОСОБА_11 від 23.11.2024; показаннями свідка ОСОБА_12 від 23.11.2024; показаннями свідка ОСОБА_13 від 23.11.2024; показаннями свідка ОСОБА_14 від 23.11.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину від 23.11.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 24.11.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_6 від 23.11.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_6 від 24.11.2024.

В подальшому під час розслідування кримінального провадження було проведені наступні слідчі та процесуальні дії: витребуваний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 знаходився в стані наркотичного сп`яніння ( похідні амфетаміну); показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; показаннями потерпілого ОСОБА_15 ; допитом свідка ОСОБА_16 ; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 ; призначена судова медична експертиза трупу ОСОБА_7 ; призначена судова медична експертиза трупу ОСОБА_8 ; призначена судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу автомобіля FORD RENDGER», р.н. НОМЕР_2 ; призначена судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_3 ; призначена судова транспортно- трасологічна експертиза; призначена судова автотехнічна експертиза; призначена судова токсикологічна експертиза.

25 листопада 2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесена Ухвала про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 23 січня 2025 року включно, без визначення застави.

11.12.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесена Ухвала про виправлення помилково зазначеного терміну дії ухвали від 25.11.2024 про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 21 січня 2025 року включно, без визначення застави.

13.01.2025 постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 24.02.2025.

Як зазначають прокурор та слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 21.01.2025 є неможливим, у зв`язку з великим обсягом слідчих дій та незакінчених експертиз.

Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що визнає себе винним за ч. 3 ст. 286 КК України, при цьому, зазначив, що з кваліфікацією за ч. 4 ст. 286 КК України не згоден, оскільки не перебував у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння, та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід. Крім того повідломив, що під час його затримання працівники правоохоронного органу, які його затримували, застосували до нього заходи фізичного впливу, а саме: викрутили назад руки та один бив його ліктем по голові.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , підтримав позицію свого підзахисного, посилаючись на недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до його підзахисного арешт з можливістю продовжувати військову службу.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0001352 від 23.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

23.11.2024 підозрюваного ОСОБА_6 23.11.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

25.11.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесена Ухвала про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 23 січня 2025 року включно, без визначення застави.

11.12.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесена Ухвала про виправлення помилково зазначеного терміну дії ухвали від 25.11.2024 про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 21 січня 2025 року включно, без визначення застави.

13.01.2025 постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 24.02.2025.

17.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України); - наявність підстав, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2024, у зв`язку з великим обсягом слідчих дій та незакінчених експертиз..

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, який є особливо тяжким злочином. Санкція частини 4 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК є недоведеним, оскільки наведені прокурором доводи мають характер припущень і не грунтуються на фактичних даних, водночас, підозрюваний ОСОБА_6 є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем та має позитивну характеристику.

Так, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної виконання процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, солдат, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія електрика, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає доцільним продовжити для нього дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

При цьому, враховуючи заяву підозрюваного ОСОБА_6 про застосування до нього фізичного впливу, суд вважає за необхіде в порядку ст. 206 КПК України доручити територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Полтаві, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосовування до нього працівниками правоохоронного органу, які його затримували в порядку ст.208 КПК України, заходів фізичного впливу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на строк 1 (один) місяць 7 (сім) днів до 24 лютого 2025 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

В порядку ст. 206 КПК України доручити територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Полтаві, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосовування до нього працівниками правоохоронного органу, які його затримували в порядку ст.208 КПК України, заходів фізичного впливу.

Встановити строк дії ухвали до 24 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1