ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/192/25 Справа № 203/7018/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 29 вересня 2024 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці та невстановлений час, де йому зателефонував раніше знайомий ОСОБА_9 та попрохав приїхати в садівниче товариство «Дніпро» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області, з метою помститися раніше невідомим йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими у ОСОБА_9 напередодні виник конфлікт, для створення переваги у фізичній силі, на що ОСОБА_7 погодився.

Цього ж дня, тобто 29 вересня 2024 року приблизно о 12:20 год. ОСОБА_7 приїхав у зазначене місце ОСОБА_9 , та перебуваючи у супроводі останнього та ще одного спільного знайомого ОСОБА_12 , наздогнавши раніше невідомих йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на яких вказав ОСОБА_9 , які рухались поблизу буд. № 219, розташованого в садівничому товаристві «Дніпро» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області.

В цей момент у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку. Так, цього ж дня, тобто 29 вересня 2024 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , знаходячись у вищевказаному місці, використовуючи малозначний привід з метою самоствердження перед присутніми сторонніми громадянами, грубо порушуючи встановлені суспільні відносини та громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими суспільством моральними засадами, усвідомлюючи, що знаходяться у громадському місці та за їх діями будуть спостерігати мешканці сусідніх будівель, розташованих в садівничому товаристві «Дніпро», почали висловлюватись в бік ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грубою нецензурною лайкою, в цей час у ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , реалізуючи який та маючи на меті заподіяти шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , підійшов до останнього та наніс один удар рукою стислою в кулак в область обличчя ОСОБА_10 від чого останній втратив рівновагу та впав на землю обличчям до гори та в цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , знаходячись біля ОСОБА_11 , із застосування фізичної сили, утримували останнього на місці, перешкоджаючи ОСОБА_11 надати допомогу ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_9 продовжив наносити останньому численні удари (не менше двадцяти) ногою в область голови та обличчя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 втратив свідомість, в результаті чого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , з метою приховування своїх протиправних дій, поклали ОСОБА_10 до автомобіля марки «Toyota Camry» з номерним знаком НОМЕР_1 та відвезли ОСОБА_10 до КП «ДОКЛ ім. Мечникова» ДОР.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК.

23.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР) було внесено відомості за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК.

23.12.2024 постановою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №000050 від 23.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК та №0000787 від 23.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК об`єднано в одне провадження за №000050 від 23.10.2024.

23.12.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 , задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на один місяць 17 днів, тобто до 11 лютого 2025 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК на підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі обов`язки:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також про можливе працевлаштування;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Попереджено ОСОБА_7 , про те, що в разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, відносно нього може бути вирішене питання про застосування іншого більш жорсткого виду запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю.

В обґрунтування зазначає, що заявлені прокурором у клопотанні ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК не підтверджені жодними доказами, а слідчим суддею під час судового засідання не проведено аналіз вказаних ризиків з урахуванням особливостей даного кримінального провадження, особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема, практики ЄСПЛ.

На спростування вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на даний час проводяться ремонтні роботи, від правоохоронних органів не переховувався, постійно з`являвся за першим викликом до слідчого та суду навіть без отримання судової повістки, був допитаний у справі, надав вичерпні покази, погодився на проведення слідчого експерименту, що вказує на його сприяння проведенню досудового розслідування. Більше того, під час досудового розслідування потерпілим та свідками були надані показання, якими фактично ставиться під сумнів обґрунтованість висунутої підозри, та від моменту події минуло майже три місяці і в цей проміжок часу ОСОБА_7 неодноразово спілкувався з потерпілими та свідками, та жодних незаконних дій по відношенню до них не вчиняв, що свідчить про відсутність намірів вчинення таких дій.

Водночас зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення, в порушення вимог ст.194 КПК, слідчий суддя не оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, оскільки будучи допитаними під час досудового розслідування потерпілий та свідок вказали, що ОСОБА_7 не висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці в бік потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , і не застосовував по відношенню до останнього погроз і фізичну силу з метою перешкоджання надати допомогу ОСОБА_10 .

Також сторона захисту вважає, що слідчим не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її повному задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК підтверджується наведеними в клопотанні слідчого та перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується за № 31750 від 23 жовтня 2024 року (а.с.9 зв.-10); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 із доданими до нього фототаблицями з камер відеоспостереження лікарні (а.с.10 зв.-13); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому та свідкам (а.с.13 зв.-17,20-23, 26-30); протоколами допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (а.с.18-19, 24-25, 24 зв.-35); рапортом на виконання доручення слідчого із доданими до нього фото таблицями про проведення аналізу з камер відеофіксації «Безпечне місто» за 29 вересня 2024 року з 10:00 год. по 18:00 год (а.с.36-39); висновком експерта КП «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» № 3640е від 20 листопада 2024 року (а.с.40 зв.-41); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2024 року (а.с.42-43); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23.12.2024 року (а.с.61-63).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушеня, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст.296 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Водночас посилання сторони захисту щодо недостатності доказів долучених до клопотання для підтвердження обґрунтованості підозри є неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, факт того, що органом досудового розслідування не всі свідки встановлені та допитані, а також те, що наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває та органом досудового розслідування не встановлено всі обставини кримінального правопорушення.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, з урахуванням положень ч.1 ст.178 КПК, а саме вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію, майновий стан та сімейний стан, який має постійне місце реєстрації та проживання, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, раніше не судимий, встановленим слідчим суддею та перевіреним апеляційним судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК, на даному етапі кримінального провадження можливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам.

За змістом положень частини статті 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 , та обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 422 та ст.ст.176-178, 179, 196 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та покладення відповідних обов`язків скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді чи суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4