Справа № 638/743/24
Провадження №1-кп/638/873/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду об`єднане кримінальне провадження (ЄРДР №0000863 від 08.11.2023 року, ЄРДР №0000353 від 21.04.2024 року) стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зі слів має трьох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

07 листопада 2023 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився на порозі квартири за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , коли до нього підійшла ОСОБА_7 . В ході розмови між останніми почалась словесна перепалка на ґрунті конфлікту, який виник з приводу побутових питань, під час якого у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, знаходячись у положенні стоячи у дверному отворі навпроти ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наніс перший удар правим кулаком правої руки, а саме у виличну ділянку зліва, після чого наніс другий удар лівим кулаком лівої руки, а саме в околоочну ділянку справа, чим завдав ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/686-А/23 від 07.12.2023 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, що ускладнилась посттравматичним лікворно-гіпертензійним синдромом; контузія правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока, підшкірна гематома периорбітальної області справа, синець в виличній області зліва. Відповідно до п.2.3.1 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Крім того, 20 квітня 2024 року близько 19 години 15 хвилин ОСОБА_6 знаходився за адресою АДРЕСА_2 в під`їзді свого будинку, де зустрів гр. ОСОБА_8 . В ході розмови між останніми почалась словесна перепалка на ґрунті конфлікту, який виник з приводу побутових питань, під час якого у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, знаходячись у положенні стоячи напроти ОСОБА_8 , ОСОБА_6 наніс один удар правим кулаком правої руки, а саме у орбітальну ділянку з захватом лівої виличної та скроневої ділянки, чим завдав ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/249-А/24 від 27.05.2024 року наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці з захватом лівої виличної та скроневої ділянок. Відповідно до п.2.3.1 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_8 в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав повністю, повідомивши, що перший конфлікт з потерпілою ОСОБА_9 виник на ґрунті його собак. Він перебував у себе вдома, де разом із ним мешкають декілька собак, на той час маленькі цуценя, та пішов з ними гуляти на вулицю. Хто вмів сам ходити, пішли гуляти, хто не вмів залишились вдома. Коли виходив на вулицю, залишив відчиненими двері. Одне з цуценят вибігло та піднялось на 5 поверх, де мешкає потерпіла, й почало нявкати. Потерпіла спустила собаченя на перший поверх, щоб йому його віддати. Після чого вони піднялись на 3 поверх, в процесі чого потерпіла погрожувала йому через собак, внаслідок чого виник конфлікт, але він не хотів з нею спілкуватись та конфліктувати. Піднявшись на 3 поверх, почав заходити до своєї квартири, двері якої були відчинені. Дочекався дока всі собаки зайшли до квартири, в цей час потерпіла далі піднімалась по сходах, продовжуючи розмову. В який момент потерпіла образилась, кинулась униз до нього, силоміць відчинила двері його квартири, штовхнула його та зайшла до квартири. При цьому казала щось про собак, наче їх забере, але точно не пам`ятає. Після чого він наніс потерпілій один удар лівою рукою у обличчя у відповідь на наклеп та вона пішла, після чого він закрив двері квартири, що було далі невідомо. При цьому вказує, що потерпіла перебувала під час події не на сходовому майданчику, а у нього у коридорі квартири, йому тілесних ушкоджень завдано не було діями потерпілої. Також додатково зазначив, що коли вони з потерпілою підіймались сходами на третій поверх, поруч нікого не було, тому заперечує покази свідка, наданих нею в судовому засіданні, оскільки остання не могла нічого бачити. Щодо подій, які мали місце 20.04.2024 року, повідомив, що після подій ОСОБА_9 постійно погрожувала, налаштовувала проти нього сусідів, до нього підходили невідомі чоловіки, щоб розібратись та поговорили за вказану справу. Вранці виник конфлікт з сусідкою, дружиною потерпілого, після чого вона попередила, що поскаржиться чоловікові. Ввечері він спускався з 3 поверху донизу, щоб вигуляти собак. Двері квартири потерпілого були трішки відчинені, наче там була засідка якась. Спустився далі, до нього вискочив потерпілий, схопив його за грудки та почав кричати. Вказані дії він сприйняв як продовження ранкового конфлікту з його жінкою, тому почав виправдовуватись, пояснювати щодо обставин події, яка відбулась вранці. Потерпілий не сперечався щодо цього, ніби сприйняв його пояснення, потів потерпілий запитав з приводу чого він ударив ОСОБА_9 , тоді зрозумів, що це знову привід для розбірок з ним, щоб кинутись. Потерпілий якось погрожував йому, після чого виглянула дружина потерпілого, на що останній сказав їй піти, та вона пішла. Після чого потерпілий підняв руки (як в боксі), наче збирався битися. Битись він не хотів, тому пішов далі, а потерпілий пішов додому. При цьому зазначив, що ніяких ударів потерпілому не наносив. Вважає вказані події розправою, пов`язаною з першою справою з ОСОБА_9 . Цивільні позови потерпілих повністю не визнав через відсутність вини у вчиненні кримінальних правопорушень. Дії потерпілих розцінює як спільну змову проти нього та бажанням збагатитись за його рахунок.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_6 знає як сусіда, проживають з ним в одному під`їзді за адресою АДРЕСА_3 з 2021 року. 07.11.2023 року ввечері після роботи гуляла із собакою та поверталась додому, розмовляючи по телефону. Потім почула собак, які бігали у під`їзді, тоді вони були ще маленькими, пісяли у під`їзді. Вона зайшла до приміщення, де ці собаки знаходились, щоб звернутись до ОСОБА_10 , оскільки вони проживали у нього у квартирі АДРЕСА_4 . Їх було приблизно вісім. Обвинувачений випускав їх та собаки бігали по під`їзду. Неодноразово вона робила йому зауваження з приводу собак, оскільки він вигулював їх без поводку та намордника, у зв`язку з чим неодноразово відбувались сутички з обвинуваченим, оскільки до потерпілої приїжджає онук, який їх боїться, вони ганяються за ним. Того дня три цуценяти піднялись до неї на 5 поверх, дві з яких вона спустила на 3 поверх, де проживав обвинувачений, третя сама прийшла. Коли вона спустилась до ОСОБА_11 , двері в його квартиру були відчинені. Самого ОСОБА_10 побачила перед під`їздом, коли він набирав воду та підіймався з двома баклажками. Він заніс воду додому, після чого вона зробила йому зауваження стосовно відношення до під`їзду, до його мешканців, не ображала його та не сварилась, просила щоб він дотримувався певних правил, на що обвинувачений її вдарив кулаком у праве око. В цей час вона стояла на сходовій клітині спиною до сходів, а ОСОБА_10 знаходився у дверному отворі. Другий удар вже отримала по «касательної» після чого взяла телефон в руки та повідомила, що викликає поліцію, на що обвинувачений вибив його з рук. Коли почала піднімати телефон, ОСОБА_10 схопив її за волосся. Вона почула як внизу сильно хлопнули двері, після чого він її відпустив та припинив побиття. Після цього вона забрала телефон, піднялась до своєї квартири та викликала швидку й поліцію. Також повідомила, що обвинувачений не висловлював їй свої вибачення. Додатково зазначила, що цієї події з ОСОБА_10 були конфлікти з приводу собак, у інших мешканців також були до нього претензії. Завдану моральну шкоду обґрунтовувала тим, що була вимушена сидіти на лікарняному. Крім того, робота пов`язана із спілкуванням з людьми, тому з синцем на обличчі не могла вийти на роботу, відчувала певний дискомфорт та психологічну травму, у зв`язку з чим втратила заробіток, а саме не отримала преміальні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_10 є його сусідом. 20.04.2024 року у другій половині дня він приїхав додому. Дружина повідомила, що вранці в неї стався конфлікт із ОСОБА_10 , це було приблизно об 11 годині. На той час у обвинуваченого було 6 собак, вони досить великі, він завжди вигулює їх без поводку та намордників, собаки постійно вискакують, зносять усе, що трапляється на дорозі. Вони з дружиною проживають у квартирі на першому поверсі, під вікнами у них є клумба, яку дружина доглядає, робить насадження квітів, а собаки їх вивертають, вигрібають, валяються на клумбі. Така ситуація вже повторюється, тому дружина викликала поліцію і було складено протокол з приводу неналежного вигулу собак. Дружина через вікно зробила ОСОБА_10 , який перебував на вулиці, зауваження, щоб він слідкував за собаками. На що останній погрожував дружині застосуванням фізичної сили та сказав, щоб вона більше не робила йому зауважень, що було висловлено не в культурній формі. Така ситуація викликала занепокоєння та обґрунтовані побоювання, оскільки знали про застосування сили до сусідки, крім того ОСОБА_10 не вперше грубив людям. Тому вважав за доцільне в усній формі попередити ОСОБА_10 щоб він не чіпляв дружину. Ввечері 20.04.2024 виходив за водою з баклажками, в цей час ОСОБА_10 спускався по сходинках, тому вирішив скористатись моментом та попередити. Коли почав з ним розмовляти, ОСОБА_10 мовчки без жодного попередження став до нього наближатись та правою рукою наніс удар в око. В цей час дружина, яка стояла у нього за спиною, схопила за руку його та затягла у квартиру, щоб не було подальшого розвитку конфлікту та закрила двері. Через декілька секунд у двері постукали, це була ОСОБА_9 , яка поцікавилась що сталось. Після цього викликав поліцію, потім йому стало зле, тому ще раз викликав поліцію. Його доставили до лікарні, після чого проходив лікування амбулаторно більше трьох тижнів. В обґрунтування моральної шкоди зазначив, що не міг самостійно їздити на машині, був вимушений викликати таксі, проходити курс лікування, у зв`язку з чим не міг надавати правову допомогу. Крім того відчував душевні хвилювання і щодо себе, і щодо клієнтів через вказані події. Просив призначити максимальне покарання, передбачене санкцією статті.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що 07.11.2023 року на вулиці вона зустрілась з сусідкою ОСОБА_13 на вулиці, вона гуляла із своєю собакою, а свідок йшла до магазину, побалакали та розійшлись. Приблизно це було о 18 19 годині. Далі поверталась з магазину, зайшла у під`їзд будинку АДРЕСА_3 та почула шум наверху. Піднялась на один проліт, щоб подивитись що там трапилось, та побачила, що відбувається сварка між ОСОБА_10 та сусідкою потерпілою у справі. Поставила вдома сумки та коли стала підійматись, почувала як вони розмовляють на підвищених тонах та побачила, що відбувається якась бійка. Інга стояла на площадці до неї спиною, тому не бачила куди ОСОБА_10 її вдарив. При цьому зазначає, що самого ОСОБА_10 не бачила, він стояв у своїй квартирі обличчям до потерпілої, бачила лише його руки, як він махав ними, чула як впав телефон. Вказує, що в цей момент стояла біля поштових ящиків та обвинувачений не міг її бачити. Потім всі розійшлись, вона спустилась, до себе, передяглася, перевзулась і пішла до ОСОБА_14 дізнатись як у неї справи, пройшло приблизно 3-5 хвилин після бійки, точно не пам`ятає. І тоді вона побачила у сусідки на обличчі синець, до цього на вулиці синця не було. Потім викликали швидку Також повідомила, що до цього моменту також виникали непорозуміння з ОСОБА_15 через його собак, з його появою у під`їзді стало неспокійно, негативно характеризується, собаки не дають спокійно жити усім.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_6 є його сусідом, 20.04.2024 року був вихідним днем, вона перебувала вдома, тому бачила початок конфлікту між обвинуваченим та сусідкою ОСОБА_16 , яка є дружиною потерпілого. Це було зранку, коли обвинувачений вигулював своїх собак на вилиці без поводку. Знімала на відео як собаки топтали під вікном сусідки клумбу. ОСОБА_16 постукала у вікно і зробила зауваження ОСОБА_10 , щоб він забрав собак з-під вікна. Вже увечері коли спускалась сходинками, почула сварку внизу між ОСОБА_10 та сусідом з першого поверху потерпілим, чула, що мова йшла про порушення обвинуваченим правил поведінки та вигулу собак. Зрозуміла, що це вони, оскільки у під`їзді мало проживає людей. Дочекавшись, коли все закінчилось, спустилась та постукала у двері ОСОБА_16 . Вона відкрила та повідомила, що трапилось. Свідок бачила за спиною ОСОБА_16 чоловіка, в якого був свіжий синець під оком, око було червоним, у ОСОБА_17 на обличчі нічого не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала покази, згідно яких зазначила, що ОСОБА_6 є її сусідом, а ОСОБА_8 її чоловіком. 20.04.2024 року у них з обвинуваченим відбувся конфлікт у першій половині дня, він вигулював собак, які витоптали усю клумбу, яку вона саджала. В цей час вона перебувала у своїй квартирі, через вікно зробила зауваження, на обвинувачений почав погрожувати, нецензурно лаятись, тому викликала поліцію. Потім коли чоловік приїхав додому після обіду, ближче до вечора, розповіла йому за вказану подію. Вечері чоловік пішов за водою з баклажками, коли двері зачинялись, побачила ОСОБА_10 , який спускався сходами вниз, почула сварку, відчинила двері та побачила як ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс один удар чоловіку у верхню частину обличчя. Потім вона затягнула чоловіка до квартири та зачинила двері. Після цього побачила синець біля ока, до вказаної події у чоловіка тілесних ушкоджень не було. Чоловіку стало погано, викликали швидку та поліцію. Як двері зачинила, постукалась сусідка ОСОБА_13 , якій все і розповіли. Вказані події вплинули на спосіб життя сім`ї, на роботу чоловіка, він не міг приймати участь у розгляді справ у суді, несли фінансові затрати на лікування, їздили на таксі до лікарні на крапельниці.

Допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України, його винуватість у вчиненому повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, як і спростовується цими ж доказами його захисна позиція.

Окрім показів потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за епізодом від 07.11.2023 року також підтверджується:

- висновком експерта №12-14/621-А/23 від 28.11.2023 року, відповідно до якого згідно даним із копії медичної карти №19683 із КНП «МКЛШНМД ім.проф. О.І.Мещанінова» ОСОБА_7 був встановлений діагноз ЗЧМТ: струс головного мозку, контузія правого ока, забої м`яких тканин голови та обличчя, посттравматичний лікворно-гіпертензіонний синдром. В зв`язку з подією 07.11.2023 року у ОСОБА_7 , 55 років, мала місце закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, що ускладнилась посттравматичним лікворно-гіпертензійним синдромом; контузія правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока, підшкірна гематома периорбітальної області справа, синець в виличній області зліва. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості якого не відобразилися, могли утворитися при обставинах і в строк відомих зі слів потерпілої і медичної карти. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.1 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 не могли утворитися при самостійному падінні;

- висновком експерта №12-14/686-А/23 від 07.12.2023 року, відповідно до якого в зв`язку з подією 07.11.2023 року у ОСОБА_7 , 55 років, мала місце закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, що ускладнилась посттравматичним лікворно-гіпертензійним синдромом; контузія правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока, підшкірна гематома периорбітальної області справа, синець в виличній області зліва. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості якого не відобразилися. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п.2.3.1 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту і ударом об тверду поверхню, а також не могли бути нанесені власноруч. Покази потерпілої ОСОБА_7 , надані нею в протоколі допиту та при проведенні слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині терміну, механізму, характеру утворення, встановлених у неї тілесних ушкоджень;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.12.2023 року з фототаблицею, згідно якого 05.12.2023 року в період часу з 10 години 10 хвилин до 10 години 25 хвилин за участю потерпілої ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 із застосуванням цифрового фотоапарату, на сходовому майданчику в під`їзді №5, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Дерев`янка буд.22 дізнавач СД Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму, локалізації та характеру нанесення тілесних ушкоджень. Слідчим експериментом встановлено наступне: всі учасники слідчого експерименту зібрались на сходовому майданчику в під`їзді №5, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 за допомогою статиста вказала та розповіла про обставини, при яких їй було нанесено тілесні ушкодження, пояснивши, що 07 листопада 2023 року десь біля 19 год. 30 хв. вона знаходилась за адресою свого мешкання у своїй квартирі. Близько цього ж часу вона почула гавкіт пса під своїми дверима. Після чого вийшла на сходовий майданчик і побачила пса сусіда, який неодноразово прибігає на її поверх. Далі взяла пса на руки та пішла до сусіда, якого звати ОСОБА_6 .. Надалі покликала його та він вийшов, у них виник словесний конфлікт, останній ображав її нецензурною лайкою. Після чого сусід на ім`я ОСОБА_22 , який знаходився в положенні стоячи навпроти неї, наніс їй один удар правим кулаком правої руки, а саме у виличну ділянку зліва. Вона намагалась ухилитися від ОСОБА_22 , але в неї не виходило, тоді сусід, знаходячись в положенні стоячи напроти неї, наніс їй один удар лівим кулаком лівої руки, а саме в околоочну ділянку справа. Далі ОСОБА_7 показала на статисті механізм нанесення їй двох ударів. Слідчий експеримент закінчився. Зауважень та доповнень не надійшло.

Також судом було досліджено: рапорти інспектора УПП в Харківській області ОСОБА_23 , рапорт інспектора ЧЧ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_24 , рапорт інспектора ЧЧ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 , довідку КНП «МКЛ №14 ім.проф.Л.Л.Гіршмана» ХМР від 09.11.2023 року, постанову дізнавача СД Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області про зміну правової кваліфікації правопорушення від 29.11.2023 року, постанову першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.04.2024 року, копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 , копії чеків, долучених до позовної заяви потерпілої.

Окрім показів потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , наданих в судовому засіданні, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за епізодом від 20.04.2024 року також підтверджується:

- висновком експерта №12-14/237-А/24 від 27.05.2024 року, відповідно до якого з урахуванням даних огляду, даних з медичної документації, у гр. ОСОБА_8 , 47 років, має місце закрита тупа черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці з захватом лівої виличної та скроневої ділянок. За механізмом вищевказане ушкодження утворилося від одноразової ударної травматичної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні з місцем прикладання сили відповідно локації ушкодження, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, однак, не виключається вірогідність утворення в результаті удару кулаком руки. При цьому за своїм характером і виглядом, а також клінічної картини, що описана у медичній документації, не виключається їх утворення в день госпіталізації у лікувальний заклад, а саме 20.04.2024 року, при обставинах, що зазначає потерпілий. За ступенем тяжкості закрита тупа черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці з захистом лівої виличної та скроневої ділянок, що має місце у гр. ОСОБА_8 належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п.2.3.2 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Питання щодо утворення тілесних ушкоджень від падіння з висоти росту, викладено некоректно, тобто відсутній опис положення потерпілого, траєкторія падіння, зона взаємодії травмуючої поверхні із тілом, а також дані опису контактуючої поверхні. Проте, враховуючи характер та локалізацію ушкодження, що маж місце у гр. ОСОБА_8 , а також дані, що надав потерпілий в ході обстеження, можна прийти до висновків, що тілесне ушкодження не могло утворитися в результаті одноразового мимовільного (самостійного) падіння з висоти росту на тверду поширену поверхню та ударом о неї;

- висновком експерта №12-14/249-А/24 від 27.05.2024 року, відповідно до якого з урахуванням даних висновку експерта №12-14/238-А/24 та даних протоколу слідчого експерименту і протоколу допиту у гр. ОСОБА_8 , 47 років, має місце закрита тупа черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці з захватом лівої виличної та скроневої ділянок. За механізмом вищевказане ушкодження утворилося від одноразової ударної травматичної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні з місцем прикладання сили відповідно локації ушкодження, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, однак, не виключається вірогідність утворення в результаті удару кулаком руки. При цьому за своїм характером і виглядом, а також клінічної картини, що описана у медичній документації, не виключається їх утворення в день госпіталізації у лікувальний заклад, а саме 20.04.2024 року, при обставинах, що зазначає потерпілий. За ступенем тяжкості закрита тупа черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю синця в лівій орбітальній ділянці з захистом лівої виличної та скроневої ділянок, що має місце у гр. ОСОБА_8 належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п.2.3.2 «а» п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Питання щодо утворення тілесних ушкоджень від падіння з висоти росту, викладено некоректно, тобто відсутній опис положення потерпілого, траєкторія падіння, зона взаємодії травмуючої поверхні із тілом, а також дані опису контактуючої поверхні. Проте, враховуючи характер та локалізацію ушкодження, що маж місце у гр. ОСОБА_8 , а також дані, що надав потерпілий в ході обстеження, можна прийти до висновків, що тілесне ушкодження не могло утворитися в результаті одноразового мимовільного (самостійного) падіння з висоти росту на тверду поширену поверхню та ударом о неї. Механізм утворення тілесних ушкоджень, що мають місце у гр. ОСОБА_8 , не суперечить об`єктивним судово-медичним даним відповідно строку та способу їх заподіяння, на який вказує потерпілий під час проведення його допиту в частині обставин, часу та локалізації травматичного впливу, а саме удару правою рукою в область обличчя потерпілого зліва;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2024 року з фототаблицею, згідно якого 26.04.2024 року в період часу з 14 години 45 хвилин до 14 години 59 хвилин за участю потерпілого ОСОБА_8 , у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 із застосуванням цифрового фотоапарату, у приміщенні ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою м.Харків, вул.Толбухіна 103, дізнавач СД Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму, локалізації та характеру нанесення тілесних ушкоджень. Слідчим експериментом встановлено наступне: всі учасники слідчого експерименту зібрались в приміщенні актової зали ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою м.Харків, вул.Толбухіна 103, де ОСОБА_8 за допомогою статиста вказав та розповів про обставини, при яких йому було нанесено тілесні ушкодження, пояснивши, що 20.04.2024 року у його жінки стався конфлікт з сусідом ОСОБА_6 , який мешкає на третьому поверсі за адресою АДРЕСА_2 , конфлікт почався на ґрунті його собак, оскільки він не контролює їх вигул, вони знищують насадження на клумбі, та взагалі є небезпечними, оскільки він їх вигулює без повідка та намордника у кількості 6 собак. В той же день близько 19 год. 15 хв. він почув як сусід ОСОБА_6 випустив своїх собак та слідом за ними йшов вниз. Він вийшов з квартири на сходовий майданчик на своєму поверсі, щоб з ним поговорити. Вийшовши побачив, що він спускається по сходах в його бік. Він почав робити йому зауваження щодо його поведінки, в цей час він до нього наблизився і без жодного попередження, знаходячись в положенні стоячи навпроти нього, наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої скроні ближче до ока. Свідком вказаних подій є його жінка ОСОБА_18 , яка слідом за ним вийшла на сходовий майданчик та побачила момент нанесення тілесних ушкоджень. Після цього жінка втягнула його до квартири та зачинила двері. Слідчий експеримент закінчився. Зауважень та доповнень не надійшло;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2024 року з фототаблицею, згідно якого 26.04.2024 року в період часу з 15 години 01 хвилина до 15 години 19 хвилин за участю свідка ОСОБА_18 , у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 із застосуванням цифрового фотоапарату, у приміщенні ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою м.Харків, вул.Толбухіна 103, дізнавач СД Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму, локалізації та характеру нанесення тілесних ушкоджень. Слідчим експериментом встановлено наступне: всі учасники слідчого експерименту зібрались в приміщенні актового залу ХРУП-3 ГУНП в Харківській області, де ОСОБА_18 за допомогою статиста вказала та розповіла про обставини, при яких було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_8 , пояснила, що з 20.04.2024 року приблизно о 13 год. 35 хв. почула гавкіт собак на весь дім та двір, вирішила подивитися у вікно, та почала знімати на свій мобільний телефон. Собаки у кількості шести, вибігли без повідка та намордника з під`їзду та налетіли на клумбу, на якій вона саджає квіти та доглядає за нею. Собаки знищили насадження на клумбі. Слідом за собаками вийшов сусід ОСОБА_6 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , він являється власником цих собак. Вона зробила зауваження, на що останній, почав погрожувати фізичною розправою та нецензурно лаявся в її бік. Потерпіла знаходилася в квартирі, розмовляла з сусідом ОСОБА_6 через вікно. За даним фактом вона викликала поліцію. В цей же день, близько 19 год. 15 хв., її цивільний чоловік ОСОБА_8 , вийшов з квартири на сходовий майданчик та за ним почала закривати вхідні двері. Одразу почула, що чоловік розмовляє з сусідом ОСОБА_6 , відкрила двері та вийшла з квартири та побачила, що сусід спускається з останньої сходинки та йде на зустріч чоловіку, в цей же час він до нього наблизився і без жодного попередження, знаходячись в положенні стоячи напроти ОСОБА_28 , наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої скроні ближче до ока. В цей момент вона знаходилася позаду з лівої сторони від ОСОБА_28 . Після цього, вона ОСОБА_28 одразу затягнула до квартири. Зайшовши до квартири, одразу закрила двері. Через декілька секунд постукали до дверей, подивилася у вічко і побачила сусідку з п`ятого поверху ОСОБА_13 , яка стояла з собакою. Відкривши двері, вона спитала, чи все добре і повідомила, що вона бачила як ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження її чоловіку. Після цього викликали швидку допомогу та поліцію. Слідчий експеримент закінчився. Зауважень та доповнень не надійшло.

Також судом було досліджено: рапорт інспектора УПП ГУНП в Харківській області ОСОБА_29 , консультативний висновок лікаря-спеціаліста КНП «МКЛШНМД ім.проф. О.І.Мещанінова» ХМР від 20.04.2024 року, копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , довідку УІАП ГУНП в Харківській області ДІП НПУ від 25.04.2024 року, довідку КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 08.01.2024 року №01-21/258, довідку КНП ХОР «ОКНЛ» від 29.04.2024 року №3858, постанову першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про зміну групи прокурорів від 23.01.2025 року, копії чеків, долучених до позовної заяви потерпілого, скрін копії листків непрацездатності, скрін копію з мобільного додатку, копію постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.06.2024 року, копію довідки про відомості про справу №638/8589/24.

Докази, передбачені ст.87 КПК України повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані. Такого роду порушень у рамках цього розгляду в суді установлено не було, відповідно відсутні і правові підстави для визнання їх недопустимими у ракурсі ст.87 КПК України.

Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.03.2018 року в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Також, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких даних.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к). В даній справі порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий.

Як наслідок, суд сприймає зазначені письмові докази (протоколи, постанови, висновки та інші), як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст.91 КПК України та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні. Підстави недопустимості доказів, вказані в ст.87 КПК України, суду не надані і не доведені.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, у судовому засіданні були досліджені всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм надана оцінка, при цьому доводи обвинуваченого про невинуватість свого підтвердження не знайшли.

При цьому суд зазначає, що потерпілі в судовому засіданні надавали чіткі, логічні та послідовні показання, які узгоджуються з показами свідків, допитаних в судовому засіданні та іншими доказами по справі.

За таких обставин, суд вважає, що дані, які містять показання потерпілих, протоколи слідчих експериментів, показання свідків, висновки експертів є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_6 на заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Підстави сумніватися у показах свідків, допитаних в судовому засіданні, у суду відсутні.

При цьому умисел ОСОБА_6 на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення доведений безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не скоював інкримінованого правопорушення, оскільки ним не наведено жодного переконливого і аргументованого доводу, що ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Суд приходить висновку, що до показань обвинуваченого необхідно відноситися критично та розцінює їх винятково як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений проступок. Крім цього, вказані показання спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів вказані в ст.87 КПК України суду не надані і не доведені.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, відомості про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, зі слів має трьох дітей, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває; в період з 01.01.2012 року по 04.01.2024 року на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКПЛ №3» не перебував, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого проступку, його поведінку під час та після вчинення правопорушення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді громадських робіт.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності правопорушення і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 4796 гривень 22 копійки, а також 5000 гривень моральної шкоди, а також судових витрат.

Крім того, потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 10 634 гривні 37 копійок, а також 160 000 гривень моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи та надані потерпілими письмові докази в підтвердження заявленого розміру позовних вимог, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість проводження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілим було завдано фізичних та моральних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь та тривалість фізичних та душевних страждань, одночасно суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 3 000 грн. кожному в рахунок погашення моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 4796 гривень 22 копійки, підлягає задоволенню у повному обсязі, так як завдана шкода на зазначену суму підтверджується матеріалами справи, а саме наданими потерпілою копіями квитанцій та чеків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 10 634 гривні 37 копійок підлягає задоволенню на суму 9000 гривень 37 копійок, так як завдана шкода на зазначену суму підтверджується матеріалами справи, а саме наданими потерпілим копіями квитанцій та чеків.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 4796 гривень 22 копійки та 3 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 9000 гривень 37 копійок та 3 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1