печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника - адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_5 від 19.12.2024 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слітного управління Національної поліції України підполковника поліці ОСОБА_5 від 19.12.2024 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0000420 від 11.04.2022.

В обґрунтування вимог скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 19.12.2024 у кримінальному провадженні №0000420 від 11.04.2022 слідчим було складено письмове повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних

правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК

України. Проте останньому повідомлення про підозру не було вручено. 19.12.2024 воно було передано дружині ОСОБА_6 - ОСОБА_7 під час обшуку в її будинку. Хоча, вона повідомила поліцейським про те, що більше як півроку ОСОБА_6 не проживає з нею, а знаходиться за кордоном, де працює та проживає. У подальшому 31.01.2025 отримано відповідь на доручення оперативному підрозділу, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 12.07.2024 о 12 год. 09 хв. залишив територію України через пункт пропуску «Чоп (Тиса)» і до теперішнього часу на територію України не повертався. У зв?язку із тим, що встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не надалося можливим, а в подальшому отримано інформацію про його відсутність на території України, 11.02.2025 останнього оголошено в розшук. 11.02.2025 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 виділено з кримінального провадження № 0000420 від 11.04.2022 в окреме провадження за №0000513. На даний час кримінальне провадження не закрите, минуло більше 2-х місяців з дня складення повідомлення про підозру, прокурор не звернувся до суду із обвинувальним актом. Жодного належного та допустимого доказу причетності ОСОБА_6 до вказаних вище дій нема. У жодному із вказаних вище документах прізвище ОСОБА_6 згадується лише як чоловік ОСОБА_7 (дошлюбне ОСОБА_7). І все. Які саме дії вчинював ОСОБА_6 і чим це підтверджується матеріали, якими обґрунтовується підозра, також не містять жодних відомостей. Єдина згадка про те, що ОСОБА_6 робив - це на 17 арк. Весь зміст письмового повідомлення про підозру не містить опису місця часу, а також суттєвих обставин вчинення кримінального про порушення, обставин здійснення попередньої змови, як це визначає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, що також не підтверджено будь-якими доказами відповідно до п.3 ч.1 ст. 276 КПК України. У змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, в яких приймав участь ОСОБА_6 , як визначає п. 6 ч.1 ст. 277 КПК України, тобто відсутня безсумнівна система належних до справи допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить кримінального правопорушення та відсутні обставини, які виключають її відповідальність. У повідомленні про підозру відсутні будь-які посилання на докази того, підозрюваний ОСОБА_6 , вступив в злочинну змову з іншими особами, у справі не зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов?язана доводити свою невинуватість); відсутні обставини, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлені в процесі всебічного, повного й об?єктивного дослідження обставин справи. Зважаючи на це закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого чи прокурора на фактичні обставини справи - тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На момент складення письмового повідомлення про підозру органу досудового

розслідування достовірно було відомо про те, що ОСОБА_6 з 12.07.2024 року виїхав за межі території України у законний спосіб на постійне проживання та роботу до Євросоюзу, а саме до Чехії. Він є водієм міжнародних перевезень. Має дозвіл на проживання та роботу в Чехії. До цього він також неодноразово перебував за межами України, працюючи водієм.

Вказані відомості були достовірно відомі слідчим та прокурорам.

Таким чином, повідомлення про підозру складено з істотним порушенням норм

кримінального процесуального закону та за відсутності достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, а тому повідомлення про підозру є необгрунтованим та таким, підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення скарги заперечував, про що подав письмові заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування технічними засобами судового процесу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, заперечення прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

19.12.2024 у даному кримінальному провадженні слідчим було складено письмове повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Так, процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних норм.

Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Подана адвокатом ОСОБА_3 скарга на повідомлення про підозру ґрунтується, в тому числі, на твердженнях про необґрунтованість підозри.

Однак перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Як визначено у ч.ч. 1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із наданих прокурором заперечень на скаргу встановлено, що 31.01.2025 отримано відповідь на доручення оперативному підрозділу, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 12.07.2024 о 12 год. 09 хв. залишив територію України через пункт пропуску «Чоп (Тиса)» і до теперішнього часу на територію України не повертався.

У зв`язку із тим, що встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не надалося можливим, а в подальшому отримано інформацію про його відсутність на території України, 11.02.2025 останнього оголошено в розшук.

11.02.2025 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 виділено з кримінального провадження №0000420 від 25.10.2024 в окреме провадження за №0000513.

11.02.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000513 від 11.02.2025 зупинене у зв`язку з оголошенням розшуку ОСОБА_6 .

Так, за своїм змістом, повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_6 причетний до вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, як в матеріалах скарги, так і в судовому засіданні, захисником не доведено, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим.

Отже, оскільки адвокатом ОСОБА_3 не наведено даних, які б викликали сумнів щодо незаконності повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, а відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 7, 22, 107, 276-278, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_5 від 19.12.2024 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 00 хв. 26.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1