Справа № 539/5415/24
Провадження № 1-кп/539/349/2024
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
суд, -
24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався. Указом Президента України № 469/2024 від 08.08.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 12 листопада 2024 року.
02.10.2024, в умовах воєнного стану, приблизно о 01 годині, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою: м. Лубни, вул. П`ятикопа, 26, де побачив раніше незнайому ОСОБА_7 , котра повертаючись додому із лікарні, розмовляла по мобільному телефону.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_3 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та попрохав дати йому мобільний телефон для того, щоб викликати таксі. Коли ОСОБА_7 відмовила йому та поклала свій мобільний телефон до рюкзака, то у неповнолітнього ОСОБА_3 виник умисел на його відкрите викрадення.
Після відкритого викрадення мобільного телефону ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_3 втік із місця вчинення кримінального правопорушення, викинувши рюкзак та залишивши собі вищевказаний викрадений мобільний телефон марки «Redmi А3», розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3533,33 грн.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
У відповідності до пункту 13 Порядку реалізації пілотного проекту «Програма відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора від 22.07.2024 № 2176/5/501/176 «Про реалізацію пілотного проекту «відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення» між неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_3 в присутності його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , за участю медіатора ОСОБА_8 із потерпілою ОСОБА_7 31.10.2024 було успішно укладено Угоду за результатом медіації у межах Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до укладеної Угоди за результатом медіації у межах Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, сторони досягли згоди щодо порядку та способу усунення наслідків кримінального правопорушення, включно із домовленостями про відшкодування завданої шкоди та узгодження учасниками Програми додаткового засобу ресоціалізації та розвитку неповнолітнього.
З урахуванням виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, сторони медіації домовилися, що усунення наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, передбачає наступні обґрунтовані домірні та узгоджені сторонами медіації зобов`язання.
Так, неповнолітній ОСОБА_3 зобов`язується в строк до 08.11.2024 вжити заходів щодо повного відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом передачі потерпілій ОСОБА_7 грошей у розмірі 550 грн., що було ним своєчасно виконано в повному обсязі.
При призначенні підозрюваному виду та міри покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме, що кримінальне правопорушення було вчинено неповнолітнім, останній щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завдані збитки, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, котрий позитивно характеризується за місцем проживання та місцем навчання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, успішно пройшов медіацію у межах Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, сторони у відповідності до ст. 69 КК України погоджуються перейти до іншого більш м`якого покарання ОСОБА_3 , ніж передбаченого санкцією статті.
Так, у відповідності до ст.98 Кримінального кодексу України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосований такий основний вид покарання як пробаційний нагляд.
За приписами ст.101 Кримінального кодексу України пробаційний нагляд застосовується до неповнолітніх відповідно до статті 59-1 цього Кодексу. Пробаційний нагляд стосовно неповнолітніх призначається на строк від одного до двох років.
У відповідності до статті 59-1 Кримінального кодексу України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного та відповідно до статей 59-1,69,98,101 Кримінального кодексу України сторони узгодили неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_3 покарання:
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 cт. 186 КК України, у вигляді пробаційного нагляду на строк два роки із покладенням на засудженого таких обов`язків:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, пересування та проведення дозвілля, а саме заборони відвідування торгових (розважальних) закладів у період із 21:00 години до 07:00 години.
Узгоджене сторонами покарання на думку сторін є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:
для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України.
Обмеження роз`яснені і є зрозумілими.
для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів роз`яснені і є зрозумілими.
Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної та підписаної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
25.11.2024 р. між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 з одного боку, та з іншого боку підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , та за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_7 , була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом.
Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
У ст.472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участю сторін угоди, з повідомленням інших учасників судового провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена, і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи із викладеного, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, а також з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, щиро кається, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем навчання, на обліку в службі у справах дітей та ювенальній превенції не перебував, також не перебуває на обліку у лікарів-нарколога і психіатра, до адміністративної відповідальності не притягувався, успішно пройшов медіацію у межах Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25.11.2024 між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 з одного боку, та з іншого боку підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , та за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_7 , і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, яка є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно зі ст.100 КПК України, а питання стосовно процесуальних витрат згідно зі ст.124 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та із застосуванням ст. ст.59-1, 69, 98, 101 КК України призначити узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки із покладенням на засудженого таких обов`язків:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, пересування та проведення дозвілля, а саме заборони відвідування торгових (розважальних) закладів у період із 21:00 години до 07:00 години.
Речові докази: коробку з-під мобільного телефону марки «Redmi А3», 1МЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , рюкзак сірого кольору, мобільний телефон марки «Redmi АЗ», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , - залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_7 ;
кофту худі червоного кольору із малюнком метелика білого кольору, яку передано до камери речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, - повернути власнику ОСОБА_3 ;
DVD-R диск із відеозаписами із камери спостережень КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Полтавської області, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2024 р. на тимчасово вилучене майно, скасувати.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Головуючий ОСОБА_1