Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/98/25
Єдиний унікальний №733/2114/24
Ухвала

Іменем України

20 березня 2025 року м.Ічня Слідчий суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

захисника - ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000159 від 12.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000159 від 12.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 11.06.2024, на протязі дня, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший стрілець-оператор військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 та військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації стрілець військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно розпивали алкогольні напої на території с. Івангород Ічнянської ОТГ Прилуцького району Чернігівської області, під час чого між останніми виникали суперечки та конфлікти з приводу субординації несення військової служби.

У подальшому, близько 18.00 години 11.06.2024, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, керуючись виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_6 , на автомобілі марки «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_3 , привіз останнього на ділянку сільськогосподарського поля та лісового насадження поблизу с. Івангород Ічнянської ОТГ Прилуцького району Чернігівської області, де розташована металева ємність для зберігання відходів (скотомогильник), та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену за ним зброю - АК-74 № НОМЕР_4 , яку перевозив у салоні вищевказаного автомобіля та з якої здійснив близько тридцяти пострілів у напрямку ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді 28 вогнепальних поранень в ділянці голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівках з ушкодженням внутрішніх органів (головного мозку, легені, серця, печінки, нирок, селезінки та жовчного міхура), внаслідок яких потерпілий загинув на місці події.

Відразу після цього, ОСОБА_5 , з метою приховування слідів злочину, перетягнув тіло ОСОБА_6 з ділянки сільськогосподарського поля та скинув його в ємність для зберігання відходів (скотомогильник), після чого зник з місця скоєння злочину.

12.06.2024 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду в Чернігівській області від 14.06.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.08.2024.

Ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.08.2024 та від 10.09.2024 ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, який спливає 12.10.2024.

Ухвалами Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11.10.2024, від 28.11.2024 та від 17.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, востаннє до 22.03.2025 включно.

Питання про застосування запобіжного заходу вирішується під час судового розгляду кримінального провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки на її заміну висунуте обвинувачення. Судом перевіряється обґрунтованість обвинувачення шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу на даній стадії вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, які не припинили своє існування на момент вирішення питання про продовження строку дії обов`язків.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, на даний час існує необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання судом його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи поведінку ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, яка полягала у вчиненні дій, спрямованих на приховування слідів злочину та намаганням виїхати за межі області, є достатніми підставами вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні(п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). У ході досудового розслідування допитано свідків, які є співслужбовцями та родичами ОСОБА_5 , показання яких мають важливе значення для

цього кримінального провадження. Перебуваючи на свободі та в умовах зацікавленості обвинуваченого у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, маючи інформацію про місце проживання (перебування) свідків, ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, їх зміни на свою користь, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо, для подальшого уникнення кримінальної відповідальності. До того ж, показання свідків на даний час безпосередньо судом не досліджено.

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Інше перешкоджання кримінальному провадженню може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа односельців та близьких родичів, котрі проживають в с. Івангород Прилуцького району, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, тому останній, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочин, який йому інкримінується, може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Враховуючи зазначені ризики, інший (більш м`який) запобіжний захід застосувати не можливо, оскільки запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру. Запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить покладених на ОСОБА_5 обов`язків, оскільки відсутні будь-які заставодавці, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок. Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язку із характером виконання обов`язків військової служби ОСОБА_5 в умовах воєнного стану та відсутністю, у зв`язку із цим, постійного місця фактичного проживання.

З урахуванням викладеного, тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час його судового розгляду. Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства - рішення № 11036/03 від 18.03.2008 у справі «Ладен проти Польщі» (Laden v. Poland).

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні №9627/81 у справі «Ferrari-Bravo проти Італії», § 3 зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли встановлено факт вчинення та характер вчинення інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має тримання під вартою.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На цих підставах прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не погодився з клопотанням прокурора.

Захисник підозрюваного просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, мотивуючи тим, що відсутні ризики, які перерахував прокурор, що дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1ст.115 КК України перебуває на стадії розгляду та не допитані всі свідки.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений обізнаний про адресу мешкання свідків, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказаних осіб.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом

обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку

обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, наявність підстав, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві особи, то суд вважає за можливе розмір застави у кримінальному провадженні не визначати.

Слідчий суддя вважає, що захисник ОСОБА_4 не зміг довести суду виняткових обставин, які б не виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити .

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити .

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 травня 2025 року включно без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20.03.2025 року.

Cлідчий суддя ОСОБА_1