В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002937 від 21.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, має на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого востаннє вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 07.10.2022 року за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин за наступних обставин. Так, 18 серпня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 зайшов на територію домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , власницею якого є ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для власників житла і сторонніх осіб, ОСОБА_3 , маючи ключі, які йому дала власниця будинку для виконання ремонтних робіт, відчинив вхідні двері та зайшов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, перебуваючи в будинку, а саме в одній з кімнат, взяв генератор бензиновий 7,5 кВт, 380 Вольт/230 Вольт, БЕНЗА 8500EWT, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4319/24 від 11.09.2024 року, становить 20 300 гривень 00 копійок.

В подальшому, утримуючи при собі вище вказаний генератор, ОСОБА_3 , вийшов з будинку та покинув місце кримінального правопорушення, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 20 300 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 18.08.2024 року, перебував за адресою м. Київ, вул. Рогозівська, 3, де виконував ремонтні роботи, маючи ключі від будинку, зайшов до будинку та взяв генератор, який в подальшому продав.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, раніше судимий. Зокрема, у судових дебатах потерпіла ОСОБА_6 просила призначити ОСОБА_3 покарання згідно чинного законодавства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року за ч. 3 ст.186 КК України до покарання у у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначене вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, та буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі, а саме: документи на генератор (інструкцію по використанню генератора, інструкцію по експлуатації бензинових генераторів серії ЅH та GE ТМ «Бенза»), які поміщено до сейф пакету № NPU1509341; запчастини до генератора (перехідник до генератора, червоно-білого кольору, лійку червоного кольору, металеву трубку, 2 ключі на одному кріплені, металевий стержень, перехідник у пластмасовому корпусі чорного кольору, пластмасова заглушка), які поміщено до сейф пакету № RIC2061914, генератор ТМ «Бенза» 8500 EWT у металевому корпусі червоно-чорного кольору, який було опечатано у синьо-жовтою стрічкою з надписом Національна поліція та скріплено пломбами № NPU-2262804, № NPU-2262805, № NPU-2262806, які зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику майна ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4319/24 від 21.08.2024 року в розмірі 320 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, та направити обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: