Справа №573/687/24
Номер провадження 1-в/573/1/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів Білопільського районного суду Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Білопільського районного суду,

ВСТАНОВИЛА:

09 квітня 2024 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

17 березня 2025 року вказане клопотання ОСОБА_6 доповнено і він просить звільнити його від покарання на підставі ч. 5 ст. 80 КК України, тобто за давністю виконання вироку, застосувати йому ч. 5 ст. 72 КК України, тобто зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку день за два строк перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 14 лютого 2019 року і по теперішні час або звільнити від покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

У судовому засідання 27 березня 2025 року ОСОБА_6 заявив відвід колегії суддів Білопільського районного суду у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з посиланням на їх упередженість при розгляді поданого ним клопотання про звільнення від покарання у цій справі, оскільки кожна із суддів, що входять до складу колегії, розглядали аналогічні його клопотання та відмовили у їх задоволенні.

Захисник ОСОБА_7 підтримав заяву ОСОБА_6 та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 також підтримав заяву ОСОБА_6 про відвід суддів.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження (ч. 3 ст. 80 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив ЄСПЛ у п. 69 рішення від 10.12.2009, яке набуло статусу остаточного 10.03.2010, у справі «Мироненко та Мартенко проти України» (заява №4785/02) наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Судом встановлено, що ухвалою Білопільського районного суду Сумської області у складі судді ОСОБА_2 від 11 квітня 2024 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування ч. 5 ст. 80 КК України (а. с. 115-116).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області у складі судді ОСОБА_3 від 16 лютого 2021 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування ч. 5 ст. 80 КК України, ч. 5 ст. 72 КК України (а. с. 117-119).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області у складі судді ОСОБА_1 від 16 лютого 2021 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування ч. 5 ст. 80 КК України (а. с. 124-125).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області в складі судді ОСОБА_1 від 03 серпня 2021 року заяву ОСОБА_8 про застосування ч. 5 ст. 72 КК України задоволено частково та зараховано йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2004 року по 29 травня 2005 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі. У задоволенні клопотання в частині зарахування в строк відбуття покарання строку перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 14 лютого 2019 року відмовлено (а. с. 126-128).

09 квітня 2024 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло клопотання ОСОБА_6 , в якому останній просить звільнити його від покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року. 17 березня 2025 року він доповнив клопотання та просить: 1) зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 14 лютого 2019 року; 2) застосувати ч. 5 ст. 80 КК України, тобто давність виконання вироку, та звільнити його від покарання; 3) у випадку неможливості застосувати давність виконання вироку суду просить змінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі відповідно до ст. 25 КК України 1960 року.

Враховую викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже висловили свою думку з приводу аналогічних клопотань ОСОБА_8 , в задоволенні яких відмовили, тому заяву ОСОБА_6 про відвід суддів слід задовольнити.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду клопотання ОСОБА_6 про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року, застосування ч. 5 ст. 80, ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_9

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_11