КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/400/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірка Поліського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 рокузадоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000824 від 18.09.2024 року.

Продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 28.12.2024 року включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом.

Зобов`язано слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на слідчого у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.10.2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг, захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги, що надійшли до Київського апеляційного суду 20 листопада 2024 року, скаржник посилається на те, що слідчим суддею залишено поза увагою доводи сторони захисту з приводу того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000382 завершено 15.10.2024 року, тобто ще до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 02 листопада 2024 року, а це означає, що обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, виклад яких у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є однією з вимог, що ставляться до такого клопотання ч. 3 ст. 199 КПК України, відсутні в даному випадку, що в свою чергу виключає існування можливої виправданості подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, прокурор посилається у клопотанні на необхідність завершення стороною захисту ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що, на його думку виправдовує застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник зазначає, що наведені доводи виходять за межі поняття «завершення» (знаходяться після нього у часі) та стосуються наближення до наступного етапу досудового розслідування «закінчення».

Окрім цього захисник вказує, що слідчим суддею не надано оцінку аргументам сторони захисту щодо того, що відносно ОСОБА_7 та інших підозрюваних Вищим антикорупційним судом розглядається чотири кримінальні провадження № 0000687, № 000061 № 0000370, № 0000883 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

Вказує, що починаючи з 16.04.2024 року до 30.10.2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальних провадженнях № 0000883 та № 0000382 безперервно застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Частиною 6 ст. 181КПК України передбачено, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під нас досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Станом на 30.10.2024 року сукупний строк перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом налічував 6 місяців і 15 днів.

Отже, продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту порушує загальні засади кримінального провадження серед яких: верховенство права, законність, забезпечення права на свободу і особисту недоторканість.

Апелянт зауважує, що слідчим суддею не надавалась оцінка можливого настання ризиків, перелічених у клопотанні. Єдиною згадкою про ризики у судовому рішенні є: «вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності».

Вказує також на те, що як вбачається з ухвали суду прокурором не надавались, а судом не з`ясовувались обставини можливого настання ризиків, зазначених у клопотанні. Отже, судове рішення ухвалювалось без з`ясування обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також не надавалась оцінка аргументам сторони захисту.

Захисник звертає увагу і на те, що досудові розслідування у зазначених вище кримінальних провадженнях тривають з червня 2022 року. У Департаменті державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, який очолював ОСОБА_7 , проводились обшуки та тимчасові доступи до речей, документів у різних кримінальних провадженнях.

За місяці, поки проводились слідчі дії, ОСОБА_7 , якщо б відчував за собою провину, міг неодноразово почати переховуватись від органу досудового розслідування. Цього часу більше ніж достатньо для того, щоб підготувати підґрунтя для тривалого переховування. Це і вивезти родину за кордон, налагодити відповідні зв`язки (знайомства), продати нерухомість в Україні та придбати її за кордоном, тощо.

Специфіка виконуваної ОСОБА_7 роботи передбачала постійні контакт із іноземними постачальниками, тому підстави залишити Україну, не привертаючи увагу, у нього залишались постійно. Однак, ОСОБА_7 не вчинив жодних таких дій, які б свідчили, що він готується ухилятись від слідчих та суду, навпаки, по телефонному дзвінку являвся на допити у прокуратуру та Головне слідче управління Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Міністерства внутрішніх справ України, де надавав вичерпні покази на усі поставлені запитання.

Крім того, станом на сьогодні, у зв`язку із введенням в Україні військового стану особам призовного віку, державним службовцям та військовослужбовцям заборонений виїзд за кордон, у зв`язку із чим ризик переховування від слідства значно знижується.

Адвокат зазначає, що після звільнення з під варти 24.03.2024 року ОСОБА_7 , не маючи жодного запобіжного заходу, повідомив органи досудового розслідування та суд про місце свого перебування та засоби зв`язку. Утримався від спілкування з особами, які є свідками у кримінальних провадженнях, де він є підозрюваним, сприяв проведенню слідчих (процесуальних) дій у кримінальних провадженнях щодо нього.

При цьому, жодного судового засідання, проведення слідчих чи процесуальних дій з 24.03.2024 року не було перенесено або скасовано з ініціативи чи провини ОСОБА_7 .

Зазначене свідчить про високій рівень свідомості та усвідомлення відповідальності, яку покладають на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, а також спростовує твердження прокурора про обґрунтованість ризику переховування ОСОБА_7 від органів слідства та суду.

З приводу ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні захисник зазначає, що свідки, які допитані у кримінальному провадженні, чиї допити долучені до матеріалів, що обґрунтовують клопотання, не дають показів, які викривають або іншим чином компрометують ОСОБА_7 . Про інших свідків стороні захисту невідомо, прокурор разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу не подавав перелік свідків, із якими підозрюваному заборонено спілкуватись. Отже настання такого ризику нівелюється самим клопотанням про застосування запобіжного заходу.

Також апелянт посилається на те, що у зв`язку зі зміною керівництва Міністерства оборони України та проведенням зв`язку із цим організаційно-штатних змін у його структурі, службові особи, з якими проходив службу ОСОБА_7 , виведені за штат, усунені від обійманих посад. Відтак, здійснення будь-якого тиску або заходів щодо приховування доказів від сторони обвинувачення не вбачається за можливе.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин, які в матеріалах клопотання відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити їх з наведених у них підстав, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 18.09.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, будучи військовою службовою особою, знехтував вимогами законодавства, недбало ставлячись до служби, неналежно виконав свої службові обов`язки, діючи з необережності у вигляді кримінально протиправної недбалості, тобто, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану при укладанні договорів про постачання для державних потреб мастильних засобів, нафти і дистилятів для техніки спеціального призначення.

Внаслідок недбалого ставлення тимчасово виконуючим обов`язків директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, як військовою службовою особою, за вказаних обставин при укладанні та виконанні договорів про постачання для державних потреб мастильних засобів, нафти і дистилятів для техніки спеціального призначення допущено безпідставне включення та оплату податку на додану вартість, чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам, які у п`ятсот і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1 165 493 167,50 грн.

04.09.2024 року ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000382 за вказаними фактами повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

04.09.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/39628/24-к застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000382 від 11.05.2023 року, а саме до 02.11.2024 року включно, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом.

18.09.2024 року із кримінального провадження № 0000382 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України у кримінальне провадження № 0000824.

15.10.2024 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено та в порядку статті 290 КПК України підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику повідомлено про відкриття матеріалів вказаного провадження та про надання можливості ознайомлення із ними.

Термін дії запобіжного заходу застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту та зазначених вище процесуальних обов`язків закінчується 02.11.2024 року.

Відтак встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні досудове розслідування завершено та стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування, проте обставиною, яка перешкоджає закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді є виняткова складність кримінального провадження, та як наслідок великий обсяг матеріалів досудового розслідування, з якими необхідно ознайомити підозрюваних та їх захисників.

29.10.2024 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000824 від 18.09.2024 року.

Клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 18.09.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, обґрунтовуються зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме: договорами № 187-р/12 від 12.03.2022; № 230-р/24 від 24.05.2022; № 286/1/22/1 від 05.03.2022; № 286/1/22/2 від 15.04.2022; № 286/1/22/3 від 03.05.2022; № 286/1/22/5 від 24.05.2022; № 286/1/22/6 від 24.05.2022; № 286/1/22/7 від 30.05.2022; № 286/1/22/8 від 06.06.2022; №2 86/1/22/9 від 06.06.2022; № 286/1/22/10 від 06.06.2022; № 286/1/22/11 від 06.06.2022; № 286/1/22/12 від 06.06.2022; № 286/1/22/13 від 21.06.2022; № 286/1/22/14 від 21.06.2022; № 286/1/22/15 від 21.06.2022; № 286/1/22/16 від 21.06.2022; № 286/1/22/17 від 21.06.2022; № 286/1/22/18 від 21.06.2022; № 286/1/22/19 від 21.06.2022; № 286/1/22/20 від 21.06.2022; № 286/1/22/21 від 21.06.2022; № 286/1/22/24 від 28.06.2022; № 286/1/22/25 від 28.06.2022; № 286/1/22/26 від 07.07.2022; № 286/1/22/27 від 08.07.2022; № 286/1/22/28 від 08.07.2022; № 286/1/22/29 від 11.07.2022; № 286/1/22/30 від 11.07.2022; № 286/1/22/31 від 11.07.2022; № 286/1/22/32 від 12.07.2022; № 286/1/22/33 від 14.07.2022; № 286/1/22/34 від 14.07.2022; № 286/1/22/35 від 15.07.2022; № 286/1/22/36 від 15.07.2022; № 286/1/22/37 від 26.07.2022; № 286/1/22/38 від 26.07.2022; № 286/1/22/39 від 26.07.2022; № 286/1/22/40 від 03.08.2022; № 286/1/22/41 від 12.08.2022; № 286/1/22/42 від 12.08.2022; № 286/1/22/43 від 12.08.2022; № 286/1/22/44 від 18.08.2022; № 286/1/22/45 від 18.08.2022; № 286/1/22/46 від 25.08.2022; № 286/1/22/47 від 29.08.2022; № 286/1/22/48 від 01.09.2022; № 286/1/22/49 від 01.09.2022; № 286/1/22/50 від 06.09.2022; № 286/1/22/51 від 06.09.2022; № 286/1/22/52 від 12.09.2022; № 286/1/22/53 від 12.09.2022; № 286/1/22/54 від 12.09.2022; № 286/1/22/62 від 28.09.2022; № 286/1/22/63 від 28.09.2022; № 286/1/22/64 від 30.09.2022; № 286/1/22/65 від 30.09.2022; № 286/1/22/67 від 04.10.2022; № 286/1/22/68 від 04.10.2022; № 286/1/22/69 від 04.10.2022; № 286/1/22/70 від 04.10.2022; № 286/1/22/71 від 10.10.2022; № 286/1/22/72 від 13.10.2022; № 286/1/22/73 від 13.10.2022; № 286/1/22/74 від 20.10.2022; № 286/1/22/75 від 26.10.2022; № 286/1/22/76 від 08.11.2022; № 286/1/22/77 від 08.11.2022; 286/1/22/78 від 08.11.2022; № 286/1/22/79 від 08.11.2022; № 286/1/22/80 від 08.11.2022; № 286/1/22/81 від 08.11.2022; № 286/1/22/82 від 11.11.2022; № 286/1/22/83 від 11.11.2022; № 286/1/22/84 від 15.11.2022; № 286/1/22/85 від 15.11.2022; № 286/1/22/86 від 15.11.2022; № 286/1/22/87 від 15.11.2022; № 286/1/22/88 від 15.11.2022; № 286/1/22/89 від 15.11.2022; № 286/1/22/90 від 21.11.2022; № 286/1/22/91 від 21.11.2022; № 286/1/22/92 від 21.11.2022; № 286/1/22/93 від 21.11.2022; № 286/1/22/94 від 23.11.2022; № 286/1/22/95 від 24.11.2022; № 286/1/22/96 від 24.11.2022; № 286/1/22/97 від 06.12.2022; матеріалами ревізії Державної аудиторської служби України від № 000800-21/5т від 27.03.2023 з додатками; висновком за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 334/24-32 від 15.03.2024; висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи № 344/1/24 від 23.05.2024; документами, що підтверджують виявлені порушення під час укладання та виконання вищевказаних договорів; показаннями свідків, допитаних у кримінальному провадженні; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Підставою звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначав, що застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного неможливо.

Так, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування зі значною кількістю причетних до злочинів, а також тиску на свідків у кримінальному провадженні, оскільки при таких запобіжних заходах, забороняючи спілкування з конкретними особами, орган досудового розслідування розкриває їх дані, що на цій стадії розслідування є недопустимим.

Також вказані запобіжні заходи не усунуть ризику втечі в будь-яку точку України, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи всі вищевикладені обставини, може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки, маючи відповідні знання та навички, він має можливість, використовуючи їх, переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Прокурор посилався на те, що підставою продовження застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначав, що на теперішній час у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 КПК України, що перешкоджає закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Таким чином, прокурор у клопотанні зазначає, що метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, ураховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, з урахуванням того, що стадія ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, триває, виникла необхідність у продовженні строку застосування вищевказаного запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 рокузадоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000824 від 18.09.2024 року.

Продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 28.12.2024 року включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом.

Зобов`язано слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на слідчого у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчим суддею постановлено з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Зокрема, слідчим суддею обґрунтовано зазначено про те, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, обґрунтовуються зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме: договорами № 187-р/12 від 12.03.2022; № 230-р/24 від 24.05.2022; № 286/1/22/1 від 05.03.2022; № 286/1/22/2 від 15.04.2022; № 286/1/22/3 від 03.05.2022; № 286/1/22/5 від 24.05.2022; № 286/1/22/6 від 24.05.2022; № 286/1/22/7 від 30.05.2022; № 286/1/22/8 від 06.06.2022; №2 86/1/22/9 від 06.06.2022; № 286/1/22/10 від 06.06.2022; № 286/1/22/11 від 06.06.2022; № 286/1/22/12 від 06.06.2022; № 286/1/22/13 від 21.06.2022; № 286/1/22/14 від 21.06.2022; № 286/1/22/15 від 21.06.2022; № 286/1/22/16 від 21.06.2022; № 286/1/22/17 від 21.06.2022; № 286/1/22/18 від 21.06.2022; № 286/1/22/19 від 21.06.2022; № 286/1/22/20 від 21.06.2022; № 286/1/22/21 від 21.06.2022; № 286/1/22/24 від 28.06.2022; № 286/1/22/25 від 28.06.2022; № 286/1/22/26 від 07.07.2022; № 286/1/22/27 від 08.07.2022; № 286/1/22/28 від 08.07.2022; № 286/1/22/29 від 11.07.2022; № 286/1/22/30 від 11.07.2022; № 286/1/22/31 від 11.07.2022; № 286/1/22/32 від 12.07.2022; № 286/1/22/33 від 14.07.2022; № 286/1/22/34 від 14.07.2022; № 286/1/22/35 від 15.07.2022; № 286/1/22/36 від 15.07.2022; № 286/1/22/37 від 26.07.2022; № 286/1/22/38 від 26.07.2022; № 286/1/22/39 від 26.07.2022; № 286/1/22/40 від 03.08.2022; № 286/1/22/41 від 12.08.2022; № 286/1/22/42 від 12.08.2022; № 286/1/22/43 від 12.08.2022; № 286/1/22/44 від 18.08.2022; № 286/1/22/45 від 18.08.2022; № 286/1/22/46 від 25.08.2022; № 286/1/22/47 від 29.08.2022; № 286/1/22/48 від 01.09.2022; № 286/1/22/49 від 01.09.2022; № 286/1/22/50 від 06.09.2022; № 286/1/22/51 від 06.09.2022; № 286/1/22/52 від 12.09.2022; № 286/1/22/53 від 12.09.2022; № 286/1/22/54 від 12.09.2022; № 286/1/22/62 від 28.09.2022; № 286/1/22/63 від 28.09.2022; № 286/1/22/64 від 30.09.2022; № 286/1/22/65 від 30.09.2022; № 286/1/22/67 від 04.10.2022; № 286/1/22/68 від 04.10.2022; № 286/1/22/69 від 04.10.2022; № 286/1/22/70 від 04.10.2022; № 286/1/22/71 від 10.10.2022; № 286/1/22/72 від 13.10.2022; № 286/1/22/73 від 13.10.2022; № 286/1/22/74 від 20.10.2022; № 286/1/22/75 від 26.10.2022; № 286/1/22/76 від 08.11.2022; № 286/1/22/77 від 08.11.2022; 286/1/22/78 від 08.11.2022; № 286/1/22/79 від 08.11.2022; № 286/1/22/80 від 08.11.2022; № 286/1/22/81 від 08.11.2022; № 286/1/22/82 від 11.11.2022; № 286/1/22/83 від 11.11.2022; № 286/1/22/84 від 15.11.2022; № 286/1/22/85 від 15.11.2022; № 286/1/22/86 від 15.11.2022; № 286/1/22/87 від 15.11.2022; № 286/1/22/88 від 15.11.2022; № 286/1/22/89 від 15.11.2022; № 286/1/22/90 від 21.11.2022; № 286/1/22/91 від 21.11.2022; № 286/1/22/92 від 21.11.2022; № 286/1/22/93 від 21.11.2022; № 286/1/22/94 від 23.11.2022; № 286/1/22/95 від 24.11.2022; № 286/1/22/96 від 24.11.2022; № 286/1/22/97 від 06.12.2022; матеріалами ревізії Державної аудиторської служби України від № 000800-21/5т від 27.03.2023 з додатками; висновком за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 334/24-32 від 15.03.2024; висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи № 344/1/24 від 23.05.2024; документами, що підтверджують виявлені порушення під час укладання та виконання вищевказаних договорів; показаннями свідків, допитаних у кримінальному провадженні; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та конкретні ознаки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Зокрема, оцінюючи доведеність продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчинені в умовах воєнного стану. При цьому, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, визначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та реальність покарання, підозрюваний, з метою його уникнення, може переховуватися від органів досудового розслідування, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 , який в силу посади, яку він обіймав, має тісні зв`язки з іншими керівниками та службовими особами Міноборони, може здійснювати вплив як на них, так і на інших осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, покази яких мають або матимуть значення для встановлення істини у справі. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності, може використати зазначені можливості, навички, а також зв`язки для незаконного тиску на свідків, на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування до давання вигідних йому показань чи вчинення інших дій. Крім того, слід враховувати встановлену кримінальним процесуальним законодавством України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Також, у вказаному кримінальному провадженні проводилася низка експертних досліджень, на висновки за результатами яких сторона обвинувачення може посилатись під час судового розгляду в обґрунтування обвинувачення. Відповідно до ч. 7 ст. 101 КПК України, експерт може бути викликаний для допиту під час судового розгляду для доповнення чи роз`яснення свого висновку, отже існує й ризик незаконного впливу на експертів у цьому кримінальному провадженні. Зазначене у своїй сукупності підтверджує наявність наведеного ризику.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню), є доведеним, оскільки побоюючись реальної міри покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі ухилятися від органу досудового розслідування та суду, що також підтверджує наявність вказаного ризику.

Продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи без наявного запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за повідомленою йому підозрою.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно виконати вимоги статті 290 КПК України, що має значення для кримінального провадження, оскільки, якщо сторона не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Без вчинення зазначених процесуальних дій завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт в певний період доби, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби та дії процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його занадто суворим для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи поданої апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний не вчиняв спроб ухилитися від органу досудового розслідування та добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, з посиланням на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в певний період доби.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , оскаржувана ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року вичерпала свою дію 28 грудня 2024 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4