Справа № 159/8722/24
Провадження № 1-кс/159/96/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001819 від 29 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2025 до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокуроркою Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, він, 28 грудня 2024 року в період з 16 год 00 хв по 20 год 00 хв, в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до житлового будинку що за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у спальній кімнаті якого, забравши з декоративної скриньки, таємно викрав наступні ювелірні вироби: золоту каблучку вагою 1,87 гр, вартістю 4 856,39 гривень, золоту обручку вагою 1,34 г, вартістю 2714, 84 гривень, золотий хрестик вагою 1,68 гр, вартістю 3392,15 гривень, золоту каблучку вагою 1 гр, вартістю 2026 гривень, золоту каблучку вагою 1,33 гр, вартістю 2694,67 гривень, золотий ланцюжок вагою 6,0 гр, вартістю 12 318 гривень, золотий браслет вагою 2,59 гр, вартістю 2105, 69 гривень, золоту обручку вагою 2 гр вартістю 2026,07 гривень, золоту каблучку вагою 1,5 гр, вартістю 3039,11 гривень, одну пару срібних сережок, срібний кулон, срібний ланцюжок, загальною вагою 10 гр, загальною вартістю 3000 гривень, а також, забравши з гаманця у сумці у вітальній кімнаті будинку, таємно викрав гроші у сумі 20000 гривень, 2000 Польських злотих, що в еквіваленті становить 20 340 гривень, 5000 доларів США, що в еквіваленті становить 208 750 гривень, та знайшовши у коридорі будинку ключ від сейфу, відчинив його, звідки таємно викрав 60000 гривень, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 342 197,74 гривень.

В клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий зазначає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливе.

09.01.2024 розгляд клопотання відкладено з метою забезпечення підозрюваному права на захист.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурорка в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити виконання підозрюваним обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, оскільки в нього відсутні дані та контакти адвоката, з яким він бажає укласти договір про надання правової допомоги, однак категорично заперечував проти надання йому правової допомоги безоплатно за рахунок держави. Суть підозри не визнав, заперечував проти клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

Враховуючи, що відповідно до вимог статті 52 КПК України, участь захисника в даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, підозрюваний, у наданий слідчим суддею строк, не залучив захисника, заперечував проти надання йому правової допомоги безоплатно за рахунок держави, слідчий суддя вважає можливим розгляд клопотання за відсутності захисника.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001819 від 29 грудня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

08.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, та поєднаного з проникненням у житло.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілої ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події; показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних засобів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, з`ясовуючи наявність зазначених слідчим ризиків, виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - рішення «Бекчиєв проти Молдови», § 58, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що останній не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, розуміє наслідки своїх дій та покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому загрожує, а тому може вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, може свідомо переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, шляхом зміни свого фактичного місця проживання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідчим ризику впливу на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки, ні потерпіла, ні свідки не надають ніяких показань, що доводять будь які спроби тиску з боку підозрюваного з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того, щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

Щодо оцінки ризику вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, то слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що наявні всі підстави вважати, що підозрюваний продовжить вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки, на даний час в Броварському міськрайонному суді Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, в Ковельському міськрайонному суді перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Таким чином, враховуючи репутацію ОСОБА_5 та його категоричне небажання ставати на шлях виправлення, перебуваючи на волі він може продовжувати кримінальну діяльність, пов`язану з незаконним збагаченням.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Таким чином, в діях підозрюваного ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя, з урахуванням обставин, якими підтверджується зазначені в клопотанні ризики, враховуючи, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, оцінивши обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, вважає, що запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам, можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених процесуальних обов`язків, та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено межі розміру застави у випадку вчинення тяжкого злочину. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Із наведених норм КПК України вбачається, що використання законодавцем терміну "у виключних випадках", по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. У такому випадку для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється, сума неправомірної вигоди. Сума застави, на переконання слідчого судді, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

Розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється ОСОБА_5 дає підстави вважати слідчому судді, що розмір застави по даному кримінальному провадженню має бути таким, щоб міг забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, встановлених КПК України.

Таким чином вбачається наявність виключного випадку, що дає можливість визначити розмір застави підозрюваному понад межі, встановлені ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи матеріальний та соціальний стан підозрюваного, розмір завданої майнової шкоди, вчинення правопорушення в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає обґрунтованим розмір застави на рівні 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360, 00 гривень.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного та виправдовує той ступінь довіри, при якому перспектива втрати підозрюваним застави саме в такому розмірі, є достатнім стримуючим засобом для нього.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч.3 ст.182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372,395,615 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, строком на шістдесят днів, з моменту його затримання та подальшим його утриманням в ДУ Луцький слідчий ізолятор".

Строк тримання під вартою обчислювати з 10.01.2025р., тобто з моменту приведення ухвали до виконання.

Встановити строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою до 07 березня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_11 обов`язків у розмірі 120 (сто двадцяти) прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

В разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_10 з під варти у зв`язку з внесенням застави. Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_12 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою їх вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт для виїзду за кордон та інші документи які дають право виїзду за кордон.

В разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_10 обов`язків не може перевищувати двох місяців з моменту внесення застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

У випадку невиконання підозрюваним ОСОБА_11 покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1