Справа № 357/1492/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про примирення, яка укладена 18 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000456, яке внесене до ЄРДР 06 листопада 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонер, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (далі Угода про примирення),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

установив:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ст. 126-1 КК України, тобто у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та економічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, за таких фактичних обставин.

ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно та безпричинно, в період часу з 22 листопада 2023 року по 24 жовтня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_3 , домашнє насильство психологічного та економічного характеру, яке виражалось у ображанні нецензурною лайкою, обмеженні грошових коштів, розкиданнях речей, словесних образах, погрозах фізичною розправою, вигнанні з квартири, нецензурних висловлюваннях та погрозах вигнати ОСОБА_3 з квартири, що призвело до погіршення соціального функціонування та зниження якості поточного життя потерпілої ОСОБА_3 , а саме викликало комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, розгубленістю почуттів, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку свого життя, переживання почуттів образливості та приниженої гідності.

Зокрема, 22 листопада 2023 року близько 06 години 17 хвилин, за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії економічного та психологічного характеру, що виразились у ображанні нецензурною лайкою та обмеженні грошових коштів, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_4 продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, повторно протягом року, а саме 15 вересня 2024 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме вчинив факт та умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та розкиданнях речей, чим завдав ОСОБА_3 психологічних страждань, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, 15 вересня 2024 року о 17 годині 30 хвилин, за місцем спільного проживання ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав, погрожував фізичною розправою, виганяв з квартири, та в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, ОСОБА_4 продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 24 жовтня 2024 року близько 10 години 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме: нецензурно висловлювався та погрожував вигнати ОСОБА_3 з квартири, внаслідок чого вчинив психологічне та економічне насильство щодо подружжя, що призвело до комплексу негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, розгубленістю почуттів, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку свого життя, переживанням почуттів образливості та приниженої гідності, що призводить до погіршення соціального функціонування ОСОБА_7 та зниження якості її поточного життя.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв психологічне та економічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_3 , що призвело до завдання їй психологічних страждань.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про примирення, яка ініційована потерпілою ОСОБА_3 , сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією ст. 126-1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_3 претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлявся.

Обвинувачений повністю визнав свою вину в зазначеному діянні.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного та обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідноо з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000456, яке внесене до ЄРДР 06 листопада 2024 року стосовно: ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, може бути укладена угода про примирення, з ініціативи потерпілого.

Суд вважає, що угода про примирення містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 471 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд встановив, що угода про примрення ініційована потерпілою ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст. 126-1 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про примирення, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто в умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних та фізичних страждань потерпілої особи.

Погоджене покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, дані про його особу, а саме він раніше не судимий, на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдатів, не перебуває, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога допомогу не отримує.

Судом встановлено, що угода про примирення, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про примирення покарання.

Визначаючи тривалість іспитового строку, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вперше, враховуючи щире каяття та інші відомі дані про його особу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Разом з тим, відповідно до ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Так, сторонами було узгоджено, на підставі ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ,, обмежувальний захід, та покласти обов`язок проходження програми для кривдників строком на три місяці, направивши ОСОБА_4 до Білоцерківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпілій роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 368, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про примирення, яка укладена 18 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000456, яке внесене до ЄРДР 06 листопада 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежувальний захід, а саме: покласти обов`язок проходження програми для кривдників строком на три місяці, направивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Білоцерківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_9