Справа № 159/3456/23 Провадження №11-кп/802/266/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В

УхвалоюКовельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні- прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 . Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 07 квітня 2025 року включно, з визначенням розміру застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України в розмірі 53860 гривень.

Своє рішення суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризиків, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому дійшов висновку про неможливість, на даному етапі судового розгляду, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує про незаконність та необгрунтованість оскарженої ухвали.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Норми ч. 1 ст. 194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться, в тому числі, до категорії тяжких злочинів, не працює, раніше неодноразово судимий за умисні корисні злочини, обвинувачується у вчинені злочинів під час умовно-дострокового звільнення, на даний час в рамках цього кримінального провадження триває судовий розгляд.

З огляду на наведене, доведено наявність заявлених прокурором в клопотанні про обрання запобіжного заходу ризиків, а тому судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обираючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст. 184 КПК України, так і обставини, визначені ст. 194 КПК України.

За таких обставин, законних підстав для скасування ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст. 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді