Справа № 539/4884/24
Провадження № 1-кп/539/97/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження № 0000959 від 08.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

в с т а н о в и в :

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 24 лютого 2022 Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Полтавської області.

Згідно з вимогами ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

ОСОБА_4 , згідно довідки позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2024 № 11/2462 протокол № 214 визнаний придатним до служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

01.10.2024 ОСОБА_4 було оголошено та роз`яснено зміст повістки про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову за мобілізацією на 05-00 год. 02.10.2024 для відправки до військової частини (номер частини у вироці не зазначається в зв`язку з введенням воєнного стану, та зазначено в матеріалах справи а.с.4), при цьому ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку на відправку до вищезазначеної військової частини, про що головним спеціалістом мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено акт про відмову в отриманні повістки.

Так, ОСОБА_4 будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто, завідомо знаючи про висновок військово-лікарської комісії про придатність його до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову за мобілізацією на 05-00 год. 02.10.2024 для відправки до військової частини (номер частини зазначено в матеріалах кримінального провадження), відмовившись від отримання повістки на відправку до військової частини, бажаючи ухилитись від призову за мобілізацією, на зазначений час без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки з метою подальшого проходження військової служби, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 України, визнав, показав, що 01.10.2024 року пройшов військово лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби під час загальної мобілізації. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 намагались йому вручити повістку для відправки до військової частини, однак він відмовився її отримати, після чого написав відмову в отриманні повістки. Відмовився від мобілізації тому, що переживав за своє здоров`я, оскільки мав закриту форму туберкульозу та 16 червня 2024 року закінчив лікування. Боїться залишитись інвалідом, оскільки не має родини та підтримки. О 05-00 год. 02.10.2024 для відправки до військової частини не з`явився без поважних причин.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за статтею 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 є громадянином України, не одружений, утриманців не має, не працює, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, особою з інвалідністю не являється, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення за статтею 336 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України віднесене до нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за правилами ст.ст. 50, 65 КК України, суд обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, так і особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думку сторони обвинувачення, досудову доповідь, а тому вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 336 КК України.

На думку суду та у відповідності до ст. 50 КК України, саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також усуне хибне припущення про те, що можна ухилитися від конституційного обов`язку по захисту Вітчизни і реального покарання за таких обставин не понести.

Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні не встановлено наявність пом`якшуючих покарання обставин, які з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи ситуацію, яка наразі склалася у країні, а саме повномасштабне вторгнення держави агресора на територію України та конституційний обов`язок кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений ОСОБА_4 в умовах воєнного стану умисний нетяжкий злочин представляє підвищену суспільну небезпеку, що могло призвести до підриву військової дисципліни, розлагодження дій, спрямованих на захист суверенітету держави, тому суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки на переконання суду, визначення іспитового строку на підставі ст. 75 КК України не забезпечить у повній мірі такої важливої мети покарання, як запобігання вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами, всупереч вимогам статей 50, 65 КК України.

Звільнення осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, від покарання з випробуванням, на думку суду, не відповідає принципам та меті призначення покарання, а також суспільній необхідності на сьогоднішній день. Активні бойові дії на території України продовжуються, ворог не відступає та, навпаки, акумулює свої сили, воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у країні триває, а наші мобілізаційні ресурси потребують постійного оновлення. Зазначене у своїй сукупності свідчить про суттєво підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння.

Вказаний висновок суду узгоджується зі сталою судовою практикою та позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.11.2023 у справі № 641/1067/23.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Долю речових доказів вирішити в прядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 336 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: копію довідки (замість військового квитка) стосовно ОСОБА_4 , копії облікової картки ОСОБА_4 , копії довідки та картки медичного обстеження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія повістки, копія акту про відмову в отриманні повістки - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1