Провадження № 1-кп/947/444/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001172 від 17.08.2023 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей 2010 та 2018 років народження, являється людиною з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року, у ОСОБА_4 , виник умисел на пересилання наркотичного засобу у місця позбавлення волі, а саме ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Так, 16.08.2023 року за невстановлених обставин, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, та почав зберігати його при собі з метою його подальшого пересилання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

16.08.2023 року о 15:45 год., знаходячись у приміщенні відділення № 37 ТОВ «Нова Пошта» за адресою м. Одеса, вул. Олександра Невського, 57, ОСОБА_4 , з метою конспірації, використовуючи вигадані данні, здійснив відправлення посилки за № 1784 від імені неіснуючої особи « ОСОБА_6 » із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, на ім`я ув`язненого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», розташований за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11.

У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій умисел, направлений на передачу наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, у місця позбавлення волі, останній 16.08.2023 року здійснив відправлення посилки № 1784 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Проте, довести свій умисел, направлений на передачу наркотичного засобу у місця позбавлення волі ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 17.08.2023 року о 14:10 год., в кімнаті для видачі посилок у приміщенні ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, під час догляду та видачі посилки №1784, яка надійшла на ім`я ув`язненого ОСОБА_7 , всередині двох пиріжків співробітниками ДУ «Одеський слідчий ізолятор» виявлений наркотичний засіб метадон, загальним кількісним вмістом 0,402г, що знаходився у 3 згортках синього та чорного кольорів.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на передачу наркотичного засобу у місця позбавлення волі.

Таким чином, своїми умисними діями у сукупності ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту наркотичного засобу; та за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на передачу наркотичного засобу у місця позбавлення волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі. У ході допиту обвинувачений підтвердив достовірність викладених у обвинувальному акті обставин та фактів, наданих стороною обвинувачення. ОСОБА_4 зазначив, що він повністю усвідомлює свою роль у вчинених діях, визнає їхню протиправність. Обвинувачений дав детальні пояснення щодо своєї поведінки, розкрив хронологію подій, що передували злочину, а також пояснив мотиви та обставини, які спонукали його до протиправних дій. Крім того, обвинувачений висловив каяття за скоєне та заявив про готовність не лише понести передбачену законом відповідальність.Він також запевнив, що розуміє важливість співпраці зі слідством і судом у встановленні всіх обставин справи. Його визнання вини підтверджує щире усвідомлення відповідальності за свої дії та готовність до правового вирішення питання в межах чинного законодавства.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту наркотичного засобу; та за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на передачу наркотичного засобу у місця позбавлення волі доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, вчинення кримінального правопорушення людиною з інвалідністю, а також той факт, що в обвинувачений одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 є необхідним і обґрунтованим. Такий вид покарання відповідає принципам виваженості та справедливості, забезпечує виконання мети покарання та слугує попередженням можливих злочинів у майбутньому як для обвинуваченого, так і для інших осіб.

Разом з тим, на підставі встановлених судом обставин та з урахуванням положень ст.69 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 можуть бути застосовані положення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у зв`язку із чим, суд вважає за доцільне навести детальну аргументацію цього висновку.

Частина 1 ст. 69 КК України дозволяє суду призначати більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією статті, якщо є кілька обставин, що пом`якшують покарання, та ці обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину. У справі ОСОБА_4 таких обставин декілька, і вони підтверджуються матеріалами справи.

Щире каяття ОСОБА_4 є обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості його дій, оскільки воно свідчить про розуміння протиправності вчиненого, його особисту позицію щодо виправлення та засудження своєї поведінки. Щире каяття має розглядатися як важливий фактор, який демонструє потенціал особи до реабілітації, особливо у випадках, коли визнання вини сприяє швидкому розслідуванню та розкриттю злочину.

Активна співпраця ОСОБА_4 з правоохоронними органами, яка полягала у наданні важливих відомостей про обставини придбання та пересилання наркотичних засобів, істотно полегшила слідство. Активна участь обвинуваченого у розкритті злочину свідчить про його намір виправити свої помилки та є підставою для пом`якшення покарання.

ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на одноразовий характер його протиправних дій, а не систематичну злочинну поведінку. Вчинення злочину вперше свідчить про відсутність глибокої кримінальної спрямованості у поведінці особи, а тому цей факт повинен враховуватися як обставина, що пом`якшує покарання.

ОСОБА_4 є батьком двох неповнолітніх дітей, що є соціально вразливою категорією, яка потребує захисту. Врахування сімейних обставин обвинуваченого під час призначення покарання відповідає принципу гуманізму, особливо якщо виконання покарання може негативно вплинути на виховання дітей.

У випадку, якщо стан здоров`я обвинуваченого підтверджений відповідними медичними документами, це може бути враховано як обставина, що вимагає призначення покарання, сумісного з його фізичними можливостями. Стан здоров`я обвинуваченого може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки суворі умови виконання вироку можуть створити надмірні страждання.

Сукупність наведених пом`якшуючих обставин істотно знижує суспільну небезпеку дій обвинуваченого та відповідає вимогам ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання. Верховний Суд у постанові від 20.03.2022 року у справі № 521/7890/21 наголошує, що суд зобов`язаний враховувати всі пом`якшуючі обставини, які впливають на ступінь тяжкості злочину, для забезпечення пропорційності та справедливості покарання.

Хоча вчинені дії кваліфікуються ОСОБА_4 за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України як тяжкі злочини, сукупність пом`якшуючих обставин суттєво знижує їх ступінь суспільної небезпеки: Обвинувачений не зміг довести до кінця свій умисел щодо передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі з незалежних від нього причин. Це зменшує наслідки злочину, адже шкода, яку могла спричинити його діяльність, не настала. Обставини справи не вказують на те, що обвинувачений діяв заради систематичного отримання прибутку або був частиною організованої злочинної групи. Дії обвинуваченого, хоча і є умисними, не мали насильницького характеру та не супроводжувалися іншими обтяжуючими обставинами.

Таким чином, суд вважає за доцільне застосувати ст.69 КК України, призначивши ОСОБА_4 покарання нижче найнижчої межі, встановленої санкціями ч.1 ст.307 та ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Такий підхід забезпечить досягнення мети покарання, відповідатиме принципам справедливості та гуманізму та сприятиме реінтеграції обвинуваченого в суспільство.

Відповідно до ч.2 ст.59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

З урахуванням ч.2 ст.59 КК України, суд вважає, що відсутня необхідність у конфіскації майна ОСОБА_4 , оскільки вчинені ними злочини, не належить до тяжких або особливо тяжких корисливих злочинів, а також того факту, що у відношенні ОСОБА_4 було застосовано ст.69 КК України.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.ст.100 та 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України і призначити покарання:

-за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі розраховувати з моменту фактичного затримання, для виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів на загальну суму 3824 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій зберігати в матеріалах справи.;

-Наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальним кількісним вмістом 0,402г знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1