Єдиний унікальний номер 722/3/25
Номер провадження 1-кп/722/65/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої за наступних обставин.

Так, 08.10.2024 приблизно о 08 годині 42 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Renault Trafic» реєстраційний помер НОМЕР_1 , рухався по вулиці О. Кобилянської в межах населеного пункту с.Вашківці Дністровського району Чернівецької області, зі сторони центру с. Вашківці в напрямку виїзду до с.Олексіївка зі швидкістю не меншою ніж 37,5 км/год та не більшою ніж 42,5 км/год.

Наближаючись до господарства №30, що по вказаній вулиці, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом та після того, як його засліпило сонячним світлом, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 19.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, а також п.п. 1.5, 2.3 (б) ПДР, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 19.3. У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимосі дороги в напрямку ріку а в разі заслілення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

У результаті порушення та невиконання зазначених норм ПДР водій ОСОБА_6 допустив наїзд в межах проїзної частини дороги на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась в попутному напрямку по правому краю дороги.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_2 під час надання медичної допомоги померла у реанімаційному відділенні ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 870 від 23.12.2024 смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від набряку набухання речовини головного мозку як наслідок відкритого зламу кісток основи та склепіння черепу з забоєм речовини головного мозку та розвитком субдуральної гематоми. про що свідчать дані медичних документів: КТ-головного мозку від 08.10.2024.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № CE-19/126-24/15604-ІТ від 24.12.2024 водію автомобіля марки «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 необхідно було керуватись вимогами пункту 19.3 ПДР.

В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам пункту 19.3 ПДР, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому щиро каявся та просив суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, та дослідженням досудової доповіді. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік; стан здоров`я та його майновий стан, зокрема те, що він раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, пенсіонер, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає повне та беззастережне визнання вини і щире каяття.

Обставини, які відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому - відсутні.

Крім цього, з досудової доповіді Сокирянського міськрайонного сектору Центру пробації в Чернівецькій області про обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, з іспитовим строком на 2 роки, думку потерпілої та її представника, які під час розгляду справи заявили про примирення із обвинуваченим та просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, захисника, яка не заперечивши проти призначення додаткового покарання, просила застосувати ст. 75 КК України та встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю один рік, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, і такі покарання будуть достатніми, справедливими та необхідними для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин, а також особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до ТзОВ «СК» Гардіан», про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 320 000 грн.. Однак, 27.02.2025 року подано заяву про уточнення позовних вимог, у якому потерпіла ОСОБА_4 просила стягнути з ТзОВ Страхова компанія "Гардіан" (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.96, на користь ОСОБА_4 (код РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_5, виданий Сокирянським РСУДМС України в Чернівецькій області, 01.03.2013 року, адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 96 000, 00 (дев`яносто шість тисяч) грн 00 коп., у якості страхового відшкодування.

Позов мотивовано ти, що вона втратила одну з найрідніших людей у своєму житті та внаслідок смерті матері зазнала значних душевних страждань, психологічних переживань, позбавлена можливості реалізації своїх звичок та бажань.

Представником цивільного відповідача ТДВ «СК «ГАРДІАН» подано відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначає, що сума моральної шкоди, як страхове відшкодування, заявлена потерпілою-позивачем у розмірі 320 000 грн. є незаконною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки це сума, що становить ліміт страхового відшкодування на користь потерпілої особи за полісом №СА/0005145, однак відшкодування моральної шкоди страховиком чітко регламентовано законодавством та становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відтак, якщо суд встановить, що відсутні інші особи, які мають право на страхове відшкодування моральної шкоди, то у цивільного відповідача виникає обов`язок зі сплати позивачеві відшкодування моральної шкоди у розмірі 96 000 грн.

Судом встановлено наступне.

Згідно копії полісу №СА/0005145 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії полісу з 05.12.2023 року до 04.12.2024 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Зокрема, відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У постанові від 14.12.2021 року (справа № 147/66/17) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільного права є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до пунктів 27.3. та 27.5. ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі на день ДТП, тобто станом на 08.10.2024 року, становив 8000 грн., що визначено ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» № 3978-IX від 18.09.2024. Отже, моральна шкода, передбачена п.27.3. ст. 27 Закону № 1961-IV становить 8000х12=96 000 грн.

Судом встановлено, що інші особи, які мають право на таке відшкодування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовились від належних їм часток страхового відшкодування.

З врахуванням вищевикладеного суд, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про стягнення з ТДВ «СК «ГАРДІАН» моральної шкоди на користь потерпілої-позивача як страхового відшкодування у розмірі 96 000 грн.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» про стягнення моральної шкоди як страхового відшкодування задовольнити повністю.

Стягнути з ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», , юридична адреса: вул.Саксаганського, 96, м.Київ, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 96 000 грн. (дев`яносто шість тисяч гривень) 00 коп.

Арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2024 року (справа № 722/2104/24, провадження №1-кс/722/571/24), скасувати.

Речовий доказ:

автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_4 ) повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с.Шишківці, Дністровського району, Чернівецької області.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 10 346 (десять тисяч триста сорок шість) грн. 70 коп.на рахунок :(Отримувач: Чернівецьке ГУК/Сокирянська ТГ/ Код класифікації доходів 24060300 р/р UA 0024303, одержувач: Казначейство України, код за , МФО 899998 )

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Суддя: ОСОБА_1