УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000548 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається яз клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000548 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що керівництво районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), незважаючи на триваючу широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України, та користуючись нагодою проведення загальноукраїнською мобілізацією, яка введена відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ), Указу Президента України від 06 лютого 2023 року № 59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», а також діючи відповідно до норм чинного законодавства України, передбачених ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», організували протиправну схему уникнення від призову осіб, які підлягають мобілізації відповідно до раніше зазначених нормативно-правових актів, до лав Збройних Сил України за неправомірну винагороду.

Реалізація вищезазначеної протиправної схеми полягає у цілеспрямованому та вибірковому невиконанні керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_3 вимог норм Законів України та Указів Президента України, щодо необхідності проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації, за отримання неправомірної винагороди.

Таким чином, керівництво ІНФОРМАЦІЯ_3 , перевищуючи владу та службові повноваження, надавали незаконні вказівки підлеглим співробітникам щодо необхідності вирішення питання про уникнення призову до лав Збройних Сил України окремими особами з метою власного незаконного збагачення.

Вищезазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що в діях керівництва ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В рамках проведення досудового розслідування оперативним підрозділам було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб, причетних до його вчинення.

Під час виконання доручення оперативним підрозділом направленого на встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного злочину було встановлено, що до організацій протиправної схеми з незаконного збагачення за рахунок видачі завідомо підроблених документів, для виключення під час мобілізації з військового обліку чоловіків може бути причетний колишній начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, ОСОБА_4 з метою приховання свого незаконно набутого нерухомого майна та збагачення, здійснив реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за допомогою підконтрольної йому знайомої ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 на яку першочергово й оформлено право власності на вказаний будинок.

В подальшому, 08.11.2023 від ОСОБА_5 видано довіреність на дружину колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 щодо придбання житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 20-А та земельну ділянку № 20-А площею 0,09 га, кадастровий номер-:02:008:1355, які розташовані за адресою: Одеська область, Одеський район, село Лиманка, вулиця Сергіївська, ж/м Совіньйон.

Таким чином, у ході досудового розслідування оперативно-розшуковими заходами встановлено, що за вказаною адресою прживання ОСОБА_5 можуть знаходитись документи пов`язані із зняттям з військового обліку, медична документація щодо проходження ВЛК, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, з відміткою непридатності з виключенням з військового обліку, листування з вказаних питань, грошові кошти, чорнові записи, засоби мобільного зв`язку, комп`ютерна техніка (ПЕОМ, нетбуки, ноутбуки, планшети) на яких міститься інформація, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, будь-яка інша документація щодо виключення з військового обліку у зв`язку із непридатністю військовозобов`язаних громадян, яке може містити відомості про обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень та самостійно або в сукупності мати доказове значення для даного кримінального провадження.

Так, 08.11.2024 в період часу з 08:16 по 09:52 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 29.10.2024 у справі № 947/24607/24 проведено обшук за адресою місцем проживання ОСОБА_5 , що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено:

- Договір купівлі-продажу будинку за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Сергіївка, буд. 20а, ж/м «Совіньон» від 16.09.2024 на 4 арк., посвідчений нотаріусом за №НТН 615742;

- Договір оренди від 16.02.2024 року щодо будинку 497б7 кв. м. за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Сергіївка, буд. 20а, ж/м «Совіньон» на 4 арк.;

- Розписка про отримання в борг грошових коштів від 09.10.2023 року на 1 арк.,

- Купюри зовні схожі на долари США у сумі 24200 (двадцять чотири тисячі), які поміщено до паперового конверту білого кольору, які поміщено до сейф-пакету № 800356953;

- Купюри зовні схожі на долари США на загальну суму 4000 (чотири тисячі), які поміщено до паперового конверту білого кольору, які поміщено до сейф-пакету № 800356953;

- Мобільний телефон «Samsung», належний ОСОБА_5 рожевого кольору із надписом imei НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету №В1018821;

- Мобільний телефон «Galaxy A6+», належний ОСОБА_7 imei НОМЕР_2 , imei2; НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету №В1018821, пароль 7136.

Слідчим 08.11.2024 в ході проведення обшуку вилучено вищезазначене майно.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій просив клопотання задовольнити, у зв`язку із службовим завантаженням розглянути у його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 до канцелярії суду надав письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна, в яких зазначив, що ОСОБА_5 за позичені згідно розписки кошти, придбала житловий будинок у 2023 році, який здавала в оренду. В подальшому вона прийняла рішення продати вказаний будинок, а виручені кошти направила на погашення боргових зобов`язань за розпискою. Факт виконання цих боргових зобов`язань підтверджується тим, що оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_5 . Вилучені кошти у сумі 24 000 доларів США є особистими коштами останньої, отриманими нею від законної господарської діяльності в якості ФОП. Представник також зазначив, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути вилучене майно ОСОБА_9 .

Вивчивши клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, письмові заперечення адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно, в тому числі купюри зовні схожих на долари США в загальній сумі 28200 тисяч, документи щодо купівлі та оренди зазначеного об`єкту нерухомості та боргові розписки мають відношення до вказаного кримінального провадження та зможуть в ході досудового розслідування слугувати доказами набуття ОСОБА_4 нерухомого та рухомого майна здобутого під час перебування на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 в зв`язку із перевищенням влади та службових повноважень надаючи незаконні вказівки підлеглим співробітникам щодо необхідності вирішення питання про уникнення призову до лав Збройних Сил України окремими особами з метою власного незаконного збагачення.

Накладення арешту на мобільні телефони потрібно для проведення їх огляду, проведення комп`ютерно-технічної експертизи з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України,у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3ст.170 КПКУкраїни,не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю збереження речових доказів, а отже не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу, у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Доводи представника власника щодо законного походження грошових коштів потребують перевірки під час подальшого досудового розслідування.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що останнє підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000548 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- Договір купівлі-продажу будинку за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Сергіївка, буд. 20а, ж/м «Совіньон» від 16.09.2024 на 4 арк., посвідчений нотаріусом за №НТН 615742;

- Договір оренди від 16.02.2024 року щодо будинку 497б7 кв. м. за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Сергіївка, буд. 20а, ж/м «Совіньон» на 4 арк.;

- Розписка про отримання в борг грошових коштів від 09.10.2023 року на 1 арк.,

- Купюри зовні схожі на долари США у сумі 24200 (двадцять чотири тисячі двісті);

- Купюри зовні схожі на долари США на загальну суму 4000 (чотири тисячі);

- Мобільний телефон «Samsung», рожевого кольору із надписом imei НОМЕР_1 ;

- Мобільний телефон «Galaxy A6+», imei НОМЕР_2 , imei2; НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1