Справа № 559/2306/24
номер провадження 1-кп/558/26/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року селище Демидівка

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000299 від 14.05.2024 року і угоду про визнання винуватості від 14.04.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, вільно володіючого українською мовою, освіта базова загальна середня, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, востаннє вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.12.2024 року за ч.4 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 Кримінального кодексу України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

В період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, з наступними змінами та продовженнями, ОСОБА_3 будучи судимим згідно вироку Дубенського міськрайонного суду від 17.03. 2023 року, та в той час коли йому 29.04.2024 повідомлено підозру у кримінальному провадженні №0000241 за ч. 4 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові умисні корисливі злочини.

Так, 13.05. 2024 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Грушевського в м. Дубно, поблизу торгового центру «Тріо», зайшов до під`їзду будинку № 152, де побачив на міжсходовій площадці, яка розміщена між 2 та 3 поверхами, велосипед марки «CROSSER», який належить ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю нагляду за його діями з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, викрав вказаний велосипед марки «CROSSER», вартістю 6866 гривень 33 копійок.

Після чого ОСОБА_3 з викраденими речами залишив місце події та отримав можливість розпоряджатися ними на власний розсуд, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на суму 6866 гривень 33 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також встановлено, що біля 12.00 години 17.05. 2024 , ОСОБА_3 , перебуваючи на території «Автостанції Дубно», за адресою м. Дубно, вул. Забрама, 26, знайшов банківську картку, (з безконтактною технологією проведення платежів), емітентом якої є АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , і належала ОСОБА_7 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на її крадіжку. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_3 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення проступку та пішов в сторону найближчого магазину.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , в серпні 2024 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу вул. Українського Відродження що у м. Дубно Рівненської області, придбав, шляхом зривання, дикоростучі рослини роду «Коноплі», та переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту вирішив вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Реалізовуючи свій протиправний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи всупереч ст. 6, 12, Закону України від 15.02. 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15.02. 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу вул. Українського Відродження що у м. Дубно Рівненської області, придбав, шляхом зривання, дикоростучі рослини роду «Коноплі».

В подальшому, ОСОБА_3 , незаконно, тобто без передбаченого на те дозволу, переніс дикоростучі рослини роду «Коноплі» до житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , висушив їх та став незаконно зберігати для власних потреб без мети збуту.

24.09. 2024 року в ході проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено і вилучено канабіс загальною масою 90,796 г. (в перерахунку на висушені речовини), який відповідно до списку №1 таблиці ІI «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000, відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Також встановлено, що в серпні 2024 року (точної дати досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_3 , діючи всупереч ст. 6, 12, Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання наркотичних засобів, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу вул. Українського Відродження що у м. Дубно Рівненської області, придбав, шляхом зривання, дикоростучі рослини роду «Коноплі», та переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому висушив наркотичний засіб канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці ІI «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000, відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який в подальшому, почав зберігати по місцю свого проживання та вживати шляхом куріння, через спеціально виготовлений пристрій, який представляє собою дві частини полімерної пляшки, а саме нижньої та верхньої частин пляшок, частина якої була вилучена 24 вересня 2024 року під час проведення обшуку в будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_3 , маючи досвід вживання наркотичних засобів шляхом куріння рослин роду коноплі, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, облаштував кімнату пристроями для вживання наркотичних засобів шляхом куріння в будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово в серпні 2024 року (точної дати досудовим слідством не встановлено), діючи умисно, надавав для сторонніх осіб, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кімнату в будинку за місцем свого проживання для вживання наркотичних засобів, шляхом паління наркотичного засобу «Канабіс» через спеціально виготовлений пристрій, який представляє собою дві частини полімерної пляшки, а саме нижньої та верхньої частин пляшок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у наданні приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України.

14.04.2025 року прокурор Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468-470, 472-473 КПК України уклали угоду про визнання винуватості. Під час укладення угоди про визнання винуватості захист прав та інтересів обвинуваченого на законних підставах здійснювала захисник адвокат ОСОБА_5 (а.с.193 т.№1).

Потерпілі по справі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, надали письмову згоду на укладення між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором угоди про визнання винуватості (а.с.180, 181 т.№1).

Відповідно до змісту укладеної угоди, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у наданні приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України (а.с.183 том№1).

Істотними обставинами для укладення даної угоди є повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, його активна поведінка під час досудового розслідування, яка полягала у сприянні досудовому розслідуванню, наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, якому буде сприяти розгляд та вирішення кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні без виклику всіх учасників кримінального провадження та дослідження всіх доказів, вказане слугуватиме безумовному додержанню розумних строків досудового розслідування та судового провадження, які відносяться до загальних засад кримінального провадження відповідно до ст.7 КПК України,наявність суспільного інтересу у запобіганні більшої кількості кримінальних правопорушень та інших більш тяжких кримінальних правопорушень шляхом застосування механізму загальної та спеціальної превенції.

Крім того, згідно укладеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вищезазначених діяннях (згідно повідомлень про підозру та обвинувальних актів), щиро розкаявся, сприяв у повному і всебічному розкриттю кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 на виконання укладеної угоди зобов`язується:

а) у судовому провадженні беззастережно і у повному обсязі визнати вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України;

б) виконати призначене йому судом покарання на підставі цієї угоди про визнання винуватості.

Сторони, в угоді про визнання винуватості від 14.04.2025 року, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.12.2024, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Прокурор під час судового розгляду справи зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив укладену з прокурором угоду про визнання винуватості від 14.04.2025 року затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь та щиро розкаявся у їх вчиненні.

Захисник прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 також просить укладену з прокурором угоду про визнання винуватості від 14.12.2025 року затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в ній покарання.

Потерпілі по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. До суду ними направлені письмові заява, в яких вони просять про проведення судових засідань по даному кримінальному провадженню у їх відсутність. Потерпілі просять затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим (а.с.180-183 том №1).

Керуючись нормами ст.ст. 325, ч.2 ст.474 КПК України, суд вважає за можливим проведення судового розгляду та розгляд угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні за відсутності потерпілих.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним своїх процесуальних прав, з`ясувавши добровільність дій ОСОБА_3 та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, дослідивши характер висунутого щодо ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст.12 КК України, відносяться за ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України до кримінальних проступків, за ч.1 ст. 317 КК України до категорії нетяжких злочинів, за ч.4 ст. 185 КК України до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, по окремих з яких, шкода завдана правам та інтересам окремих осіб.

Потерпілі по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, надали прокурору письмові згоди на укладення між прокурором та ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості, які додаються до даної угоди. (а.с.181,182 том №1).

Угода про визнання винуватості за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, а також узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення. В угоді вказані наслідки для обвинуваченого в разі її невиконання .

Обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.474 КПК України, роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд вважає, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 , є юридично вірною, а визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_3 , характер кримінальних правопорушень та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.12.2024 року ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357 КК України та, із застосуванням ч.1, ч.4 ст.70 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці. Вирок набрав законної сили, початком строку відбування покарання ОСОБА_3 визначено дату 05.11.2024 року(а.с. 192 том №1)

Також, судом встановлено, що відповідно до вищевказаного вироку, на даний момент засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання та перебуває у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» (а.с.177 том №1).

Норми ч.4 ст.174 КПК України зобов`язують суд з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішити питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 70, 185, 317, 309, 357 Кримінального кодексу України, ст.ст. 373, 374, 469, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.04.2025 року, укладену між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000299 від 14.05.2024 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 Кримінального кодексу України.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років .

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, вважаючи на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.12.2024 року, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років 5(п`ять ) місяців.

Початком строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 вважати дату 05.11.2024 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.05.2024 року, в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на велосипед з рамою сірого кольору марки «CROSSER» та повернути даний речовий доказ потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 20 707 (двадцять тисяч сімсот сім ) гривень 10 (десять) копійок.

Речові докази по справі, а саме відеозапис наданий ОСОБА_10 , що збережений на DVD-R диску та банківську карту КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Речові докази по справі а саме два пакети з рослинною речовиною, стаканчик з сухим залишком (предмет) та стаканчик з сухим залишком, фрагменти фольги, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Дубенського РВП ГУ НП в Рівненській області, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України,то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11