Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9527/24
Провадження № 1-в/644/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом - ОСОБА_4 ), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (а.с. 3).

Вироком Ковпаківського районного суд м. Суми від 19.08.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання вирахувано з 19.08.2022. Зараховано у строк покарання увесь строк тримання під вартою з 29.06.2022 по 18.08.2022, з розрахунку один день тримання під вартою до одного дня позбавлення волі.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом - Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (надалі за текстом - НМДГ).

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести судове рішення у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.11.2024, справа № 644/9527/24 визначена на розгляд судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції, підтримав свою заяву у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки звироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 вбачається, що засудженим ОСОБА_4 вчинено крадіжку за ч. 4 ст. 185 КК України вартість чужого майна за якими становила 3 675 грн 00 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 481,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута. Отже, на засудженого ОСОБА_4 за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022, не розповсюджується дія Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» (а.с. 1), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України

Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.06.2024 (арк. о/с 52-53) вирішено питання щодо призначення остаточного покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 . Так, застосовано покарання ОСОБА_4 за наявності кількох вироків, зокрема вироку Сумського районного суду Сумської області від 22.09.2022 з урахуванням вироку Сумського апеляційного суду від 22.01.2024 та вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Сумського районного суду Сумської області від 22 вересня 2022 року з урахуванням вироку Сумського апеляційного суду від 22.01.2024 до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Сумського апеляційного суду від 22.01.2024, більш суворим покаранням призначеним за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 вираховувати з 29.06.2022.

За вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.09.2022 (арк. о/с 41-42) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання у 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. У строк відбуття покарання зараховано відбуте покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року, яке ОСОБА_4 відбув повністю.

Відповідно до вироку Сумського апеляційного суд від 22.01.2024 (арк. о/с 48-50), ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш судового покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді 2 роки позбавлення волі.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2022 році - 2481 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з:

01 січня 2022 року по 30 червня 2022 року становив 1 240 грн 50 коп ( 2 481 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 04.06.2022 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму у розмірі: 1 240 грн 50 коп х 2 = 2 481,00 грн.

Згідно з вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 (арк. о/с 16-17) засудженим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років, вартість таємно викраденого чужого майна становила 3 675 грн 00 коп на час вчинення крадіжки, зокрема на 04.06.2022, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 481,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута, а тому не підлягає декриміналізації.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022, здійснив крадіжку майна, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення крадіжки є кримінально караним та не підлягає декриміналізації. Також, суд бере до уваги вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України за вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.09.2022 (арк. о/с 28-29), яке не підлягає декриміналізації, за Законом № 3886-ІХ, та є кримінально - караним, а за вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України, ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, яке ОСОБА_4 відбув.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, за якими: «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років

Строк відбування покарання рахувати з 19.08.2022. Зараховано у строк покарання увесь строк тримання під вартою з 29.06.2022 по 18.08.2022, з розрахунку один день тримання під вартою до одного дня позбавлення волі. (арк. о/с 16-17).

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09.08.2024 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з урахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023рік» у період з 01.01.2022 до 30.06.2022 становить понад 2 481 грн 00 коп.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 (арк. о/с 16-17) ОСОБА_4 вчинив крадіжку на суму понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, а відтак вчинені ним діяння є кримінально караними та не підлягають декриміналізації.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 (арк. о/с 16-17), не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З урахування цього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення від відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , згідно з вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2022 та задоволення клопотання ОСОБА_4 про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону № 3886-IX від 18.07.2024.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1