Провадження № 1-кс/202/952/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного та володільця майна ОСОБА_4 , захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучений під час обшуку 29.01.2025 автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивовано тим, що в провадженні слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000375 від 28.08.2024 за фактом вимагання групою осіб у ОСОБА_9 грошових коштів та майна останнього, за попередньою змовою між собою, поєднаного із погрозою насильства над потерпілим, пошкодження його майна, вчиненого в умовах воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснюється відділом нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, за попередньою змовою, протягом тривалого часу вчиняла дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами та майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднані з погрозами фізичної розправи над ним і його родиною. 12.08.2024 ОСОБА_9 був викликаний до офісу ОСОБА_10 , де йому висунули вимогу сплатити 60 000 доларів США, аргументуючи це його борговими зобов`язаннями. Після відмови потерпілого, йому почали погрожувати, зокрема фізичною розправою та знищенням майна.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що до складу групи, які здійснюють вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 входить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

29.01.2025 слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області в рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, проведено обшук автомобіля Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами проведеного обшуку вилучено автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 .

30.01.2025 слідчим винесено постанову про визнання вказаного автомобіля в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що наразі виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив накласти арешт на вилучений автомобіль з метою забезпечення збереження його як речового доказу та подальшої його конфіскації, тому що санкція інкримінованого злочину передбачає конфіскацію майна.

Представники володільця майна в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Пояснили, що автомобіль був придбаний під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, на утриманні підозрюваного перебувають двоє неповнолітніх дітей, які хворіють, відвідують заклади позашкільної освіти, за межи м. Вільногірська, дружина підозрюваного хворіє та потребує періодичних консультацій лікаря у м. Дніпро, а тому автомобіль потрібен для потреб сім`ї. Окрім того, зазначили, що автомобіль не є речовим доказом в справі і навіть додана до справи постанова слідчого про визнання речовим доказом не підписана і не засвідчена, що підтверджує лише що це проект документу

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка є дружиною підозрюваного зазначила, що автомобіль Ford Escape д.н.з. НОМЕР_1 було придбано у період шлюбу на кошти її батька. Вона також має посвідчення водія і використовує автомобіль у потребах сім`ї, у зв`язку з чим просила не обмежувати її у користуванні транспортним засобом.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання, дослідивши надані сторонами докази , суд встановив, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за №0000375 від 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу обшуку 29.01.2025 було вилучено автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , який , відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2023 року .

Із показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що автомобіль придбаний в період шлюбу і використовується для потреб сім`ї, в якій є малолітні діти. Дружина підозрюваного має право на управління транспортним засобом.

Під час розгляду клопотання прокурор не довів , що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Зазначений автомобіль не є знаряддям чи предметом вчинення злочину, він не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту , що постанова , надана слідчим про визнання автомобіля речовим доказом не підписана і не засвідчена належним чином, а тому вона не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ.

Але ж, слідчим суддею було встановлено, що автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , який має статус підозрюваного у кримінальному правопорушенні , передбаченому ч.4 ст.198 КПК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна як додаткове покарання, а тому є підстави для арешту транспортного засобу з метою забезпечення можливої конфіскації майна .

Прокурор і слідчий просять заборонити власнику користуватись, володіти та розпоряджатись цим транспортним засобом.

Вирішуючи це, слідчий суддя виходить із змісту п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України , відповідно до яких, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_12 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

Тому, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на транспортний засіб, без позбавлення власника та членів його сім`ї користуватись автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя враховує, що автомобіль придбаний у шлюбі, використовується для потреб сім`ї. Тому такий спосіб арешту майна про який просить прокурор, а саме заборона користуватись транспортним засобом, стане не пропорційно обтяжливим для власника майна, що суперечить принципу пропорційності втручання в право власності, закріпленому в ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності особи, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно накласти арешт, без позбавлення власника майна ОСОБА_4 права користуватись зазначеним транспортним засобом, до прийняття рішення відносно транспортного засобу у встановленому КПК України порядку.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба .

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на належний ОСОБА_4 автомобіль Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , без позбавлення власника майна ОСОБА_4 права користуватись зазначеним транспортним засобом, до прийняття рішення відносно транспортного засобу у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно передати на відповідальне зберігання власнику транспортного засобу ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1