Справа № 190/181/25
Провадження №1-в/190/51/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ПВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 , допитаний в режимі відеоконференції, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник ДУ ПВК № 122 ОСОБА_4 , допитаний в режимі відеоконференції, клопотання засудженого підтримав, вважає, що останній довів своє виправлення, а тому заслуговує на застосування відносно нього ст. 82 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений своєю поведінкою не довів виправлення, а тому не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Заслухавши думку прокурора, який висловив заперечення проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали особової справи, наданої адміністрацією установи, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , останній став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_5 має 3 заохочення та 1 стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 82 КК України суд за наявності визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи із вищенаведених норм та встановлених обставин і даних щодо поведінки засудженого за час відбування покарання у виправній установі, суд вважає, що наявні матеріали справи не підтверджують достатні позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, оскільки останній має як низку заохочень, так і стягнення, яке погашене в установленому законом порядку,що не дає підстав вважати, що він змінив свою поведінку і повною мірою став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відносно засудженого ОСОБА_5 не можливо застосувати ст. 82 КК України, замінив невідбуту міру покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі.

На підставі ст. 82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1