Справа № 166/1382/24 Провадження №11-кп/802/120/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000292за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ратне, Ратнівського району Волинської області,зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, має двоє неповнолітніх дітей, в силу вимог ст.89 КК України несудимого:

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України в період іспитового строку покладено на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засудженим за те, що в кінці травня 2024 року, більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 з подальшими змінами до нього, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними» від 15.12.1995 з подальшими змінами до нього, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 з наступними змінами та доповненнями до неї, на присадибній ділянці домогосподарства за адресою свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою незаконного посіву, для власного вживання, шляхом внесення в грунт насіння, незаконно посіяв рослини коноплі.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне вирощування рослин коноплі, ОСОБА_7 не маючи наміру на збут наркотичного засобу, на своїй присадибній ділянці за вищевказаною адресою, з кінця травня 2024 року, більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, до 23 липня 2024 року доглядав за сходами рослин конопель з метою доведення їх до стадії дозрівання, шляхом прополювання та поливання вказаних рослин, вчинивши таким чином незаконне вирощування конопель з метою подальшого використання для власних потреб, без мети збуту.

У подальшому, 23.07.2024, в ході проведення співробітниками відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 86 рослин зеленого кольору конопель, які згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/103-24/9843-НЗПРАП від 26.07.2024 є рослинами роду конопля (Cannabis), які містять в своєму складі наркотичні та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, які ОСОБА_7 незаконно виростив з метою подальшого виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, для власного вживання, без мети збуту.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального провадження та особі обвинуваченої. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30.09.2024 щодо ОСОБА_7 просив залишити без зміни..

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора визнали, перевіривши її доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, підтверджується зібраними в провадженні доказами та ніким не оскаржується.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.

Так до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відніс: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, повністю визнав провину, покаявся в скоєному, тяжких наслідків внаслідок вчиненого не наступило, обставини вчинення злочину, беручи до уваги те, що він на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, розлучений та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, в порядку ст. 89 КК України несудимий, а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання, в межах санкції ч.2 ст.310 КК України, та із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Крім того суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання саме в тому розмірі, про який просив прокурор в судовому засіданні, а саме у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, а також те, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наведено жодних доводів, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Що стосується тверджень прокурора в апеляційній скарзі про необхідність скасування вироку з підстав неправильного застосування положень ст..75 КК України то слід зазначити наступне.

Вимоги ч.ч.1, 3 ст.75 КК України регламентують, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Разом з тим суд в резолютивній частині, застосовуючи положення ст. 75 КК України помилково зазначив про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину.

Враховуючи те, що суд першої інстанції вірно призначив покарання в даному провадженні та зазначив в мотивувальній частині про необхідність застосування положень ст. 75 КК України, однак не вірно зазначив в резолютивній частині вироку про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину, а не нового кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність уточнення резолютивної частини вироку місцевого суду в частині застосування положень ст..75 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Підстав для скасування чи зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України залишити без змін.

Вважати вірним, що на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: