Провадження №11-кп/824/2914/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, із середньою освітою, не заміжню, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму: вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.01.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт; 06.04.2023 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі ст. 70 КК України вирок Подільського районного суду м. Києва від 19.01.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06.04.2023 за ч.1 ст. 309 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , 15.11.2023, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Шумського, 8-А о 15:50, знайшла на земельній ділянці, фрагмент блістеру з двома таблетками білого кольору, що містять в своєму складі наркотичний засіб - метадон, та помістила їх до правої кишені куртки в яку була одягнута, тим самим здійснивши незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон та стала незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, того ж дня приблизно о 17:02, під час огляду місця події ОСОБА_7 , добровільно дала для вилучення частину блістера за двома таблетками білого кольору, що містить у своєму складі наркотичну речовину - метадон (фенадон), загальною масою 0,044 г, які вона зберігала при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/62158-НЗПРАП від 13.12.2023: В наданих на дослідження таблетках білого кольору, містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою метадону (фенадону) у таблетках становить 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком №1 « Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в Таблиці І затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме 0,02 грами.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що судом не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, проігноровано те, що судимість за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.01.2022 року не погашена, що у даному випадку утворює обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, та призначено ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного та даним про особу обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі через м`якість.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка судима, не працює, постійно проживає за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, в той же час, з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченої, її щирого каяття та осуду своєї поведінки, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість - є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неврахування обставиною, що обтяжує покарання рецидиву злочинів, є безпідставними.

Так, ОСОБА_7 засуджена вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.01.2022 за вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та вироком Дніпровським районним судом міста Києва від 06.04.2023 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Водночас, в п. 2-4, 6-9, 13 ч. 1 ч. 2, 4 ст. 67 КК України Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачені в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуючі покарання обставини (вчинення злочину повторно та рецидив злочинів) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів.

Таким чином, з огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_7 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, підстави для визнання в даному випадку обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, відсутні.

Переконливих доводів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського ра йонного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: