печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8413/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах Дочірнього підприємства «Санаторій «Шаян» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019, -

В С Т А Н О В И В :

24.02.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Дочірнього підприємства «Санаторій «Шаян» про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 в частині заборони користування об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 253, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, а також об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 253, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає про відсутність справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, адже таке втручання в право на мирне володіння майном є невиправданим, оскільки Дочірнє підприємство «Санаторій «Шаян» здійснює господарську діяльність у сфері охорони здоров`я, облікова чисельність працівників складає 97 осіб, тому подальше перебування майна під арештом призводить до негативних наслідків та перешкоджає здійсненню господарської діяльності.

Учасники судового провадження подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. Представник володільця майна ОСОБА_3 подав додаткові пояснення, у яких просив клопотання задовольнити та скасувати арешт в частині користування зазначеними об`єктами нерухомого майна. Прокурор ОСОБА_4 подав письмові заперечення, у яких проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к неодноразово подавались апеляційні скарги, які було залишено без задоволення. Також, прокурор вказав на сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, на яке накладено арешт слідчим суддею, є доказом злочину.

Вивчивши клопотання представника володільця майна та заперечення прокурора, дослідивши матеріали надані на їх обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.

Як убачається, досудове розслідування здійснюється щодо обставин неналежного виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системного ігнорування вимог ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували у віданні Федерації професійних спілок України, ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», ПрАТ «Укрпрофтур» та є державною власністю.

Постановами старшого слідчого в особливо важливих справах відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 від 08.10.2020, від 06.07.2021, від 13.08.2021 та 06.07.2021 серед інших об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 253, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 253, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, власником яких є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к як на речові докази серед інших накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на вказані об`єкти нерухомого майна.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16.05.2023 та 22.05.2023, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на визначене, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за умов, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба чи того, що арешт накладено необґрунтовано.

Як убачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к, метою накладення арешту в тому числі із забороною користування було визначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Цією ж ухвалою слідчого судді було постановлено передати зазначені об`єкти нерухомого майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з огляду на встановлені слідчим суддею обставини того, що невжиття заходів щодо збереження арештованого майна утруднить або зробить неможливим (зменшить його економічну вартість), унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Як убачається, під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя врахував, що таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, а встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого заходу забезпечення як арешт з метою запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення майна. При цьому, слідчим суддею не встановлено доказів завдання негативних наслідків внаслідок застосування арешту майна.

Зазначене спростовує твердження адвоката про відсутність справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, адже таке втручання в право на мирне володіння майном є виправданим на даному етапі досудового розслідування. Крім того, обґрунтованість цього арешту раніше була предметом судового розгляду і неодноразово знайшла своє об`єктивне підтвердження під час апеляційного перегляду вказаної ухвали слідчого судді.

Оцінюючи доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення як арешт майна із забороною користування, слідчий суддя враховує, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а його скасування на даній стадії досудового розслідування може утруднити або зробити неможливим збереження його економічної вартості в сукупності із іншими обставинами, тобто унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту майна наразі не відпала, а з огляду на обґрунтованість накладеного арешту, підстави для його скасування наразі відсутні.

Інші доводи заявника не спростовують того факту, що арешт накладено обґрунтовано, а у його застосуванні не відпала потреба.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1