Справа № 711/1583/25
Номер провадження 1-кп/711/327/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000314 від 23.01.2025, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Кірове Артемівського району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «старший матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «старший матрос», діючи з прямим умислом на відкриту відмову виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог статей 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 6, 11,16, 28-32, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23 січня 2025 року, близько 10:55 години, перебуваючи у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після того, як заступник командира батальйону із психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 , який у розумінні положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу та є прямим начальником усього особового складу батальйону, в тому числі по відношенню до старшого матроса ОСОБА_4 , усно довів наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 від 22.01.2025 № 22, який у розумінні положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу і є прямим начальником усього особового складу батальйону, в тому числі по відношенню до старшого матроса ОСОБА_4 , відповідно до якого старший матрос ОСОБА_4 повинен 23.01.2025 вибути для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 та 24.01.2025 прибути до розташування вказаної військової частини в АДРЕСА_4 , незважаючи на те, що зазначений наказ не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаним із порушенням прав та свобод старшого матроса ОСОБА_4 , не носив у собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку із чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього та був доведений до нього уповноваженою на те особою у встановленому порядку, за надуманими підставами, відкрито, усно, відмовився виконувати вказаний наказ, що призвело до підриву дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

25.02.2025 між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення, щиро розкаявся, і зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення, відповідати на всі поставлені запитання та не може замовчувати факти вчиненого ним кримінального правопорушення, а також давати показання під час судового розгляду.

Сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого, ніж передбачено законом, основного покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із заміною на підставі ст. 62 КК України основного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 роки.

В угоді про визнання винуватості зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також викладені наслідки її невиконання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 25.02.2025, яку ним було укладено з прокурором. Обвинувачений зазначив, що розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки. Додав, що щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю правопорушення. Угода укладена ним добровільно, без впливу чи збігу будь-яких обставин, примусу чи тиску під час її укладення на нього не здійснювалось.

Крім того вказав, що розуміє надані йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам КК України та КПК України, укладена обвинуваченим усвідомлено та добровільно, тому просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання. Надав суду ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05.02.2025, якою до обвинуваченого застосовано запобіжний захід тримання під вартою із визначенням розміру застави, що судом досліджена і долучена до матеріалів судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Надав суду документи щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також щодо затримання та обрання йому запобіжного заходу під час досудового розслідування, які судом досліджені і долучені до матеріалів судового провадження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до частин 1-2 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

З огляду на положення статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, є тяжким злочином.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому судом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України, ступеню тяжкості злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким, обставинам справи, особі обвинуваченого.

Суд при затвердженні угоди також враховує відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочину, активно сприяв розкриттю злочину, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, брав участь у відсічі збройної агресії з 2022 року, мав поранення, пов`язане з проходженням військової служби, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем служби негативних характеристик не має.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На думку суду узгоджене сторонами призначення на підставі ст. 69 КК України основного покарання нижче найнижчої межі, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Визначене сторонами покарання відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд бере до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини, яке є добровільним та усвідомленим; його щире каяття, яке є дійсним, відвертим визнанням своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, і полягає у щирому жалю з приводу цього та виразилось у бажанні виправити наслідки вчиненого; активне сприяння розкриттю злочину, що полягало у добровільному наданні ОСОБА_4 під час досудового розслідування показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення і беззастережному визнанні ним своєї винуватості.

Зазначені вище обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та, з урахуванням особи обвинуваченого, дають підстави при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки,.

Суд також вважає за можливе замінити призначене ОСОБА_4 покарання на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, що відповідає положенням ст. 62 КК України, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, і раніше покарання у виді позбавлення волі не відбував.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши її відповідність вимогам закону, врахувавши доводи сторін угоди, дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 і прокурором та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 затриманий 23.01.2025 о 12:42 годині у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 ОСОБА_4 обраний запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 05.02.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного скасував ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 та постановив нову, якою до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

07.02.2025 ОСОБА_4 звільнений з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» у зв`язку із внесенням застави.

Підстав для зміни чи скасування застосованого запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне залишити його до набрання вироком законної сили з метою уникнення ризиків щодо ухилення обвинуваченого від виконання вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, згідно з якимиодному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

На підставі частин 1, 5 ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах цього кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою із 23.01.2025 по 07.02.2025.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 314, 369-371, 373-374, 469, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.02.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000314 від 23.01.2025 за ч. 4 ст. 402 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання до моменту звільнення з-під варти, з 23 січня 2025 року по 07 лютого 2025 року, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Заставу в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка внесена ОСОБА_9 за ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок Черкаського апеляційного суду №UA0091640 відповідно до квитанції № 2.91036933.1 від 06.02.2025, код платника , код отримувача 42255820, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 згідно з ухвалою Черкаського апеляційного суду по справі № 712/915/25 - після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку, після набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання через Придніпровський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1