Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/3644/23
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р., у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 вказав, що був засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 10 місяцяв позбавлення волі. Клопотання своє підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України, передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні було встановлено, що, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023р. більш суворим за даним вироком, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців. Вирок набрав законної сили 26.08.2024р.

Зі змісту вироку від 24.07.2024р., встановлено, що 30.01.2023р. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому спричинив матеріальну шкоду потерпілому ФОП « ОСОБА_5 » на суму 616 грн. 67 коп. та 16.03.2023р. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому спричинив матеріальну шкоду потерпілому ФОП « ОСОБА_6 » на суму 592 грн. 24 коп.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2023р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50% від його розміру становило 1342 грн.

Відтак, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_3 діянь, за які він був засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р., розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2684 грн.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р. завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність негайно звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р. за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 було призначено покарання у вигляді 5 років 10 місяцяв позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023р. більш суворим за даним вироком, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023р. ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Таким чином, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024р., останнього слід вважати засудженим вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023р. за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. 369372, 537, 539 КПК України, Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України від 24.07.2024р. на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України від 24.07.2024р.,останнього слід вважати засудженим вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023р. за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1