Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2098/25
Провадження № 1-кп/490/1271/2025
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого

ОСОБА_6 - ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0001472 про обвинувачення

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Орджонікідзе Дніпропетровській області, є громадянином України, мешкає /відповідно до обвинувального акту/ за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2025 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 20 березня 2025 року? слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та у той же день затверджений прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_11 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Зміст цього обвинувального акту може бути усвідомленим таким чином.

1. За твердженнями автора обвинувального акту, ОСОБА_12 та ОСОБА_4 під час дії воєнного стану вчинили злочин за таких обставин.

12.11.2024 у ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, належного ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення», а саме кабелю ОКТ-Д/1,0/П-4Е1-0,36Ф3,5/0,22H18-4, який був розташований за адресою: місто Миколаїв, проспект Центральний, 97 та залишений працівниками ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» під час виконання монтажних робіт із встановлення кабелю.

В подальшому, 12.11.2024, в період часу приблизно з 15 год. 00 хв. по 16 год 40 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 перебували у дворі будинку за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 97, де діючи умисно, таємно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, а ОСОБА_4 й повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, їх караність, усвідомлюючи, що їх дії є непомітними для оточуючих, викрали належні ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» товарно-матеріальні цінності, a саме кабель «ОКТ-Д/1,0/П-4Е1-0,36Ф3,5/0,22Н18-4», загальною довжиною 999 метрів, який знаходився у дворі будинку.

Після цього місце скоєння злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покинули та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «Миколаївське кабельне телебачення» матеріальних збитків на загальну суму 6363 грн. 63 коп.

2. Вказані дії під час досудового розслідування кваліфіковані:

-ОСОБА_6 - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану;

-ОСОБА_4 - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Б. Стосовно умов здійснення цього кримінального провадження

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

В. Стосовно подальшого руху справи.

І……У підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився.

1. Спираючись про обставини його сповіщення про час та місце розгляду справи, його захисник ОСОБА_7 вважала за доцільне повернути цей обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає приписам статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України, а саме - відсутність в обвинувальному акті посилань про місце проживання її підзахисного.

2. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 позицію захисника ОСОБА_7 підтримав.

3. Обвинувачений ОСОБА_4 відніс питання про повернення справи прокурору на розсуд суду.

4. Прокурор під час судового розгляду проти повернення обвинувального акту прокурору заперечував.

4.1. Послався про те, що адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 в обвинувальному акті вказана так, як вона була встановленою під час досудового розслідування з його /обвинуваченого/ слів. При цьому звернув увагу суду на ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; одним з обов`язків для нього був визначений обов`язок повідомляти про зміну місця проживання.

Підсумовуючи, зазначив, що навіть у разі, якщо адреса обвинуваченого ОСОБА_6 в обвинувальному акті вказана некоректно, таке є наслідками недобросовісної поведінки самого обвинуваченого, що є підставою для вжиття до ОСОБА_6 заходів процесуального примусу, але - не для повернення обвинувального акту прокурору.

4.2. До того ж, зазначив, що місце проживання обвинуваченого буде встановленою до наступного судового засідання та у наступне судове засідання його явка буде самостійно забезпеченою стороною обвинувачення.

ІІ……Вивчення наданого суду обвинувального акту та доданих до нього матеріалів призводить до такого

1. У наданому суду обвинувальному акті місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 вказане « АДРЕСА_1 ».

2. При цьому з відкритих джерел (покажчик поштових індексів України1 та відомостей гул-карт 4) відомо, що будинку АДРЕСА_3 не існує взагалі.

ІІІ……Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження за таких обставин суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 2 статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України обвинувальний акт, окрім іншого: «анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство)».

1. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

2. Відповідно до частини 3 статті 314 Кримінального Процесуального Кодексу України

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1)затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2)закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3)повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4)направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5)призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6)доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

3. Відповідно до статті 2 Кримінального Процесуального Кодексу України

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 розтлумачив, що

Послідовність викладення в диспозиції [цієї] правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

4. Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» Розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого за таких умов:

-своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту;

-наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення;

-проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес;

-забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення;

-надання особі права на оскарження судового рішення;

-забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи.

5. Відповідно до частини 3 статті 140 Кримінального Процесуального Кодексу України

Слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

6. Відповідно до частини 1 статті 335 Кримінального Процесуального Кодексу України

У разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду … суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку…

При цьому Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 30 травня 2019 року у справі № 639/793/17 визначив таке.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду … слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

IV……З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. В цьому випадку органи досудового розслідування зазначили в обвинувальному акті неіснуючу адресу місця проживання обвинуваченого.

Отже, приписи частини 2 статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України під час направлення цього обвинувального акту не виконані.

Таке доводить, що обвинувальний акт, який надійшов на розгляд суду, не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. При цьому суд відзначає, що допущене порушення в цьому випадку вочевидь перешкоджає подальшому судовому розгляду, адже не дозволяє суду навіть повідомити обвинуваченого про час та місце розгляду справи, а за такого - ефективно проводити судовий розгляд.

3. Принагідно суд відзначає й те, що щойно процитовані приписи статей 140, 335 Кримінального Процесуального Кодексу України унеможливлюють застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 приводу або оголошення його у розшук, адже - унеможливлюють отримання відомостей про те, що він повідомлений про час та місце розгляду справи.

4. Стосовно можливості вирішення питання про можливість повернення обвинувального акту прокурора за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 суд зауважує про таке.

4.1. В цьому випадку обвинувачений був у доступний суду спосіб повідомленим про час та місце розгляду справи.

4.2. При цьому під час судового засідання він був представлений адвокатом, яка просила про повернення обвинувального акту прокурору.

4.3. Далі, це питання було розглянуте у відкритому судовому засіданні у загальному порядку.

4.4. Далі, обвинуваченому ОСОБА_6 буде надано судове рішення по суті розглянутого питання, та він буде мати можливість його оскаржити у встановленому порядку.

5. Окрім того суд враховує, що питання про повернення обвинувального акту не є остаточним та безпосередньо прав та обов`язків обвинуваченого ОСОБА_6 не стосується.

Більше того, в цьому випадку повернення обвинувального акту сприятиме захисту прав цього обвинувачення, адже - надасть йому можливість ефективно брати участь у судовому розгляду.

6. Суд враховує також, що інакшого ефективного способу забезпечити розгляд цього кримінального провадження фактично не існує, адже - суд через вади обвинувального акту є позбавленим можливості забезпечити ефективний судовий розгляд.

7. В той же час, повернення обвинувального акту призведе до розгляду справи у розумні строки. Та таке є особливо актуальним, адже обвинувачений ОСОБА_4 в зв`язку із здійсненням цього кримінального провадження утримується під вартою.

В зв`язку з таким суд відзначає, що повернення обвинувальному акту в цьому випадку призведе до захисту прав обвинуваченого ОСОБА_13 .

За такого відповідно до прямих приписів пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального Процесуального Кодексу України наданий обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Г. Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченого.

І……Під час здійснення цього кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики того, що, перебуваючи на волі, той може вдатись до ухилення від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Обвинувачений у суді проти задоволення цього клопотання заперечував, посилаючись про те, що бажає проходити службу у Лавах Збройних Сил України.

3. Захисник під час судового розгляду позицію обвинуваченого підтримав.

ІІ……Вирішуючи заявлене прокурором клопотання суд, окрім наведених вище обставин, враховує й таке.

1. В межах цього кримінального провадження 12 листопада 2024 року ОСОБА_4 було затримано.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_14 від 15 листопада 2024 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно слідчим суддею був визначений розмір застави у сумі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять ) гривень 00 копійок, за умови внесення якої обвинувачений підлягав звільненню з-під варти.

При цьому у разі звільнення з-під варти на обвинуваченого покладались такі обов`язки:

-прибувати до суду, прокурора або слідчого, в провадженні якого перебуватиме вказане кримінальне провадження, за викликом;

-не відлучатись з міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування та місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками, підозрюваними, експертами в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

3. Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_14 від 11 лютого 2025 року - до 11 квітня 2025 року включно.

4. Під час обрання такого запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя виходив з наявності ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити новий злочин.

5. Суд враховує також, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, востаннє - вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 жовтня 2023 року - за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 05 років 10 місяців позбавлення волі; був звільненим умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2024 року.

ІІІ……Під час вирішення заявленого клопотання суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

3. Відповідно до статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України

Запобіжними заходами є:

1.особисте зобов`язання;

2.особиста порука;

3.застава;

4.домашній арешт;

5.тримання під вартою.

/частина 1/

4. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою ...статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

…

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

5. Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

6. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності підстав для застосування такого запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

7. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

7.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

7.2. У рішенні від 19 березня 2024 року у справі «Parildak v. Turkey»5 Європейський Суд з Прав Людини, ґрунтуючись на своїй попередній практиці, виснував таке

Стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальне право на свободу та безпеку. Це право має велике значення в «демократичному суспільстві» за духом Конвенції.

Кожен має право на захист цього права, тобто - не бути та не залишатись позбавленим свободи інакше, як відповідно до вимог пункту 1 статті 5. Перелік виключень, наведений у пункті 1 статті 5, є виключним та лише його вузьке тлумачення відповідає меті та завданням цього положення, гарантуючи, що ніхто не буде свавільно позбавленим волі.

Підпункт (с) пункту 1 статті 5 не вимагає, щоб слідчі органи зібрали достатні докази для висунення обвинувачення ані - під час арешту, ані - під час утримання під вартою в поліції. Метою допиту при затриманні відповідно до цього пункту є завершення розслідування шляхом підтвердження чи виключення конкретних підозр, що обґрунтовували арешт. отже, факти що є підставами для підозри, не мають бути того ж рівня, що ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку та навіть - для висунення обвинувачення

Менше з тим, «правдоподібність» підозр, якими має бути обґрунтований арешт, являє собою суттєвий елемент захисту, передбачений статтею 5 § 1 (с) Конвенції від свавільного позбавлення волі. Ось чому самої по собі «добросовісної» підозри недостатньо.

Слова «правдоподібні підстави» означають, що повинні існувати факти чи інформація, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. Те, що є «правдоподібним», залежить від сукупності обставин. … Таким чином, уряд-відповідач зобов`язаний повідомити Суду принаймні певні факти чи інформацію, здатну переконати його в тому, що існували вірогідні підстави підозрювати заарештовану особу у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «правдоподібність» також стосується порогу, якого має досягти підозра, щоби переконати об`єктивного спостерігача в правдоподібності звинувачень. Як правило, проблеми в цій сфері виникають на рівні фактів. Додатково до фактичного аспекту існування «імовірних підстав для підозри» у значенні статті 5 § 1 c) вимагає, щоб факти, на які посилаються, могли обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під дію одного з розділів Кримінального кодексу, який стосується кримінальної поведінки. Таким чином, вочевидь не може бути «розумної підозри», якщо дії або факти, висунуті затриманому, не утворювали складу злочину в момент їх вчинення.

/пункти 55 - 62/

7.3. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

7.4. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

8. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Кодексу України

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

9. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

-не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

-пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

-докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

ІV…...З огляду на таке суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Оскільки по справі здійснюється судовий розгляд, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 ? у вчиненні злочину, що їй інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення її вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжного заходу відносно неї наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру.

2. Характер же висунутої підозри доводить наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Наявність такого ризику підтверджується тим, що йому загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 08 років.

3. Окрім того, обставини цього кримінального провадження доводять, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів; наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових злочинів під час умовно-дострокового звільнення.

Та остання обставина доводить, що ризик вчинення цим обвинуваченим нових злочинів є особливо актуальним.

V……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який має бути застосованим відносно ОСОБА_4 , суд виходе з такого.

1. Характер встановлених судом ризиків, особливо - ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин - доводить, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого інакше, ніж шляхом тримання його під вартою, не є можливим.

2. Посилання обвинуваченого про його бажання проходити службу у Збройних Силах України в обставинах цього кримінального провадження є неприйнятними.

Так, як зазначалось вище, обвинувачений вже був звільненим від покарання для проходження військової служби умовно-достроково, але проходження військової служби не розпочав, натомість вдався до дій, що створюють підґрунтя для обґрунтованого припущення про вчинення ним нового злочину.

За такого підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу наразі є відсутніми.

Отже, заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0001472 про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2.Клопотання прокурора - задовольнити

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 червня 2025 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 121.120 /сто двадцять одна тисяча сто двадцять / грн., за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення суми застави покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-прибувати до суду, прокурора або слідчого, в провадженні якого перебуватиме вказане кримінальне провадження, за викликом;

-не відлучатись з міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування та місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками, підозрюваними, експертами в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, а в частині повернення обвинувального акту - до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 07 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

1 - https://postcode.in.ua/ua/codes/street/57my

4 - https://www.google.com/maps/place/%D0%A5%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%BE%D0%BD%D1%81%D1%8C%

D0%BA%D0%B5+%D1%88%D0%BE%D1%81%D0%B5,+180,+%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D0%B0%D1%97%D0%B2,+%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D0%B0%D1%97%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0+%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8C,+54000/@46.9506565,32.0649877,445m/data=!3m1!1e3!4m5!3m4!1s0x40c5cb069fdbf3e7:0xd97dff4dff21d944!8m2!3d46.9507315!4d32.0663851?entry=ttu&g_ep=EgoyMDI1MDQwNi4wIKXMDSoASAFQAw%3D%3D/

5 - https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22sort%22:[%22kpdate%20Descending%22],%22itemid%22:[%22001-231602%22]\