Провадження № 1-кс/947/4108/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно, вилучене 17.03.2025 року у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «FORD TRANSIT», д.н.з. « НОМЕР_1 », перелік якого зазначено у клопотанні.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив подане клопотання задовольнити та розглянути у його відсутність.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України за фактами, зокрема, здійснення незаконного зберігання з метою збуту, незаконного транспортування з метою збуту, а також незаконного збуту незаконно виготовленого пального.

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що на території Білгород-Дністровського району Одеської області невстановлені особи здійснюють незаконне зберігання з метою збуту, незаконне транспортування з метою збуту, а також незаконний збут незаконно виготовленого пального.

Встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального провадження імовірно причетні громадяни: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які разом з іншими невстановленими особами здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання та транспортування з цією ж метою, а також збут незаконно виготовленого пального.

Органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , разом з іншими невстановленими особами імовірно здійснюють зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовленого пального, шляхом використання транспортного засобу марки «FORD TRANSIT», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

За таких обставин, 17.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси органом досудового розслідування було проведено обшук транспортного засобу марки «FORD TRANSIT», д.н.з. « НОМЕР_1 », в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі від транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- 2 (дві) порожні полімерні ємності об`ємом по 1000 л.

Також, встановлено, що власником вищевказаного майна є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучені під час обшуку полімерні ємності імовірно є засобами вчинення кримінального правопорушення, потребують експертного дослідження для підтвердження/спростування обставин, які підлягають доказуванню в рамках вказаного кримінального провадження, а тому потребують збереження на даній стадії досудового розслідування та підлягають арешту.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку полімерні ємності було визнано детективом речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідно до постанови детектива, так як вони відповідають критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час обшуку полімерні ємності відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, можуть бути предметами та засобами для вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вищевказане вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вказане вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що на даний час триває досудове розслідування, встановлюються факти можливого зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовленого пального, а вищевказане майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження, потребує огляду та дослідження, відповідно до чого доцільним є накладення арешту на вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що у випадку, якщо після огляду та експертного дослідження майна в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого під час обшуку майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Відносно накладення арешту на вилучені під час обшуку транспортний засіб «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вже зазначалося слідчим суддею, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України проводиться за фактами, зокрема, здійснення незаконного зберігання з метою збуту, незаконного транспортування з метою збуту, а також незаконного збуту незаконно виготовленого пального.

Прокурором не наведено яким критеріям речових доказів відповідають вилучений під час обшуку: транспортний засіб «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , не доведено факт його використання під час вчинення кримінального правопорушення, необґрунтовано необхідність накладення арешту на нього та ключі від нього, не визначено підстави та мету накладення арешту, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Прокурором у клопотанні не було доведено відношення вказаного майна до кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Більш того, до клопотання не долучено документи права власності на вилучений транспортний засіб.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб та ключі від нього є необґрунтованим, а тому у цій частині клопотання слід відмовити та повернути вилучене майно особі у якої його було вилучено.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для часткового накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на наступне майно, вилучене 17.03.2025 року у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «FORD TRANSIT», д.н.з. « НОМЕР_1 »:

- 2 (дві) порожні полімерні ємності об`ємом по 1000 л.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути особі у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1