Справа 756/4203/24 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4869/2024 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за № 0003491 від 10 жовтня 2023 рокуза апеляційною скаргою захисниці обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатки ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 12 вересня 2023 року, будучи належним чином повідомленим працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, не прибув 15 вересня 2023 року до пункту відправки в команду № НОМЕР_1 , тим самим не відправився в команду № НОМЕР_1 на відправку для проходження військової служби під час мобілізації, чим умисно, протиправно, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

В апеляційній скарзі захисниці вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. В обгрунтування доводів скарги указала на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не було враховано його щире каяття та повне визнання своєї вини. Крім того, вказала на те, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, було вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних та інших обставин. Крім того, захисниця вважає, що у ОСОБА_8 наявні пом`якшуючі вину обставини, а саме: має на утриманні батька та бабусю пенсійного віку, які потребують постійного догляду, які проживають в селі Багатир, в якому ведуться активні боєві дії. Захисниця вважає наведені обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно з ч.1 п.5 ст.66 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Просила вирок змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисниці ОСОБА_7 , яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила цю скаргу задовольнити;

обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу захисниці підтримав, просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисниці вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисниці з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції, що викладені у вироку, в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, наведених у вироку та правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися, а тому судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, вирок у зазначеній частині не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, у відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності призначеного покарання, то вони знайшли своє часткове підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Як убачається з вироку, суду першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_8 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також інші обставини кримінального провадження в їх сукупності. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено. Із урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням.

Доводи апеляційної скарги в частині застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України не ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах справи.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.. 75 КК України, зазначивши, що виправлення обвинуваченого можливе лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 336 КК України.

Враховуючи обставини скоєння злочину, процесуальну поведінку обвинуваченого та його відношення до вчиненого ним злочину, яке проявилось у заявах обвинуваченого про те, що він не має наміру проходити військову службу і в майбутньому, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначена ОСОБА_8 форма відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірною з вчиненим ним злочином діянням, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченого та буде ефективним в аспекті превенції вчинення ним чи іншими особами аналогічних злочинів. На думку колегії суддів звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також призведе до збільшення свідомого та відвертого ігнорування особами, які підлягають мобілізації, отриманого письмового повідомлення про необхідність несення військової служби, що може стати наслідком неможливості боротьби з подальшим вчиненням таких кримінальних правопорушень.

Відтак, на думку колегії суддів, апеляційна скарга захисниці не містить достатнього обґрунтування можливості виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання у виді позбавлення волі та наявності обставин які би давали підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням згідно зі статтею 75 КК України. У зв`язку із викладеним колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України та про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги у цій частині.

Поряд із цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині невідповідності розміру призначеного покарання даним про особу обвинуваченого внаслідок його суворості. Як зазначено вище, суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують визнаються вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Як встановлено у ході розгляду справи батько та бабуся обвинуваченого є непрацездатними людьми похилого віку, проживають у зоні наближеній до ведення бойових дій, потребують стороннього догляду. Був пошкоджений і потребує ремонту будинок де проживали батько та бабуся. Дружина обвинуваченого перебуває на окупованій території. Сукупність указаних обставин, хоч і не є такими, які дають підстави для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок, однак істотно сприяли тому, що обвинуваченим був вчинений злочин. Ці обставини дають підстави стверджувати про те, що злочин обвинуваченим був вчинений внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що є обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого. Наявність цієї обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого і не була врахована судом першої інстанції, дає підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання. На думку колегії суддів таким, яке буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та сприяти досягненню визначеній у ст. 50 КК України меті покарання буде покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за необхідне вирок Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити шляхом пом`якшення йому покарання до указаного розміру, частково задовольнивши апеляційну скаргу захисниці.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_8 -адвокатки ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині покарання.

Призначене ОСОБА_8 за ст. 336 КК України покарання пом`якшити до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

В решті вирок Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення, засудженим ОСОБА_8 протягом того ж строку із моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ

_________________ ОСОБА_2 ______________________ ОСОБА_3 ____________________ ОСОБА_4