Справа № 127/2513/23
Провадження №11-кп/801/1234/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.11.2022 за №0000207,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, уродженця с. Білоріччя, Гудермеського району, Чечено-Інгуської АРСР, робоча адреса: російська федерація м. Москва, вул. Охотний Ряд, буд. 1, працює депутатом державної думи федеральних зборів російської федерації, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування основного покарання ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, залишено без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_8 доручено УСБУ у Вінницькій області.

Згідно з вироком ОСОБА_8 15.02.2022, являючись депутатом державної думи федеральних зборів рф, будучи представником влади рф, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів російської федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС російської федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст. ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу рф, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, за адресою: російська федерація, м. москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів рф, де підтримав постанову із зверненням до президента російської федерації з проханням розглянути питання про визнання російською федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав.

У подальшому, 22.02.2022 депутат державної думи федеральних зборів рф ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, будучи представником влади рф, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів російської федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС російської федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст. ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу рф, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, за адресою: російська федерація, м. москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів рф, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою Луганською народною республікою.

Зазначені рішення державної думи федеральних зборів рф були частиною злочинного плану, так як самі факти їх існування використовувалися при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і були спробою виправдання агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою.

Дії рф призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 3 ст. 110 КК України, як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та ухвалити новий, яким виправдати обвинуваченого у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок є незаконним, таким, що винесений з порушенням процесуальних та матеріальних норм права.

Суд першої інстанції не врахував те, що повідомлення про підозру, повістки та виклики, обвинувальний акт та інші документи, були надіслані не ОСОБА_8 особисто, а на адресу держдуми рф. Докази отримання ОСОБА_8 вказаних документів як під час досудового розслідування, так і судового розгляду в матеріалах справи відсутні. Крім того, у матеріалах справи, наданих суду стороною обвинувачення, відсутні дані про те, що був здійснений належним чином переклад вищевказаних документів на зрозумілу обвинуваченому ОСОБА_8 мову, зокрема, російську. Вказані документи у перекладі на російську мову не були вручені і захиснику. Повідомлення про виклик у газеті КМУ «Урядовий кур?єр» надруковано українською мовою, якою не володіє ОСОБА_8 , вказана газета не виходить у рф, тобто ОСОБА_8 фактично був позбавлений можливості дізнатися про оголошену підозру, обвинувальний акт та виклики до органів слідства та суду.

Стороною обвинувачення не було надано суду доказів факту перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у міжнародному розшуку. Зокрема, відсутній витяг із бази даних Інтерполу, що передбачено абз. 7 п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України». Додана до матеріалів справи Постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 від 06.05.2022 не може бути доказом того, що останній перебуває в розшуку.

Також вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.110 КК України, оскільки в текстах договорів від 15.02.2022 та 22.02.2022, за які проголосував ОСОБА_8 , відсутні заклики до зміни меж території або державного кордону, до військового вторгнення на територію держави Україна та до проведення СВО, яке відбулось вранці 24.02.2022 і призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Зокрема, у газеті Урядовий Кур`єр від 20.11.2024 № 235, сторінка 15 опубліковано оголошення про виклик ОСОБА_8 до Вінницького апеляційного суду. Також відповідне оголошення було опубліковано на офіційному веб-сайті Судової влади. За таких обставин, апеляційний розгляд проведено у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 .

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч. 1 ст. 297-1, ч. 3 ст. 323 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Судовий розгляд кримінального провадження як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 проведено у відсутність обвинуваченого, оскільки провадження за його обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

Апеляційний суд зазначає, що положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Апеляційний суд також зазначає, що інститут спеціального кримінального провадження, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 цього Кодексу (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Доводи сторони захисту про те, що повідомлення про виклики обвинуваченого надруковано в газеті Урядовий кур`єр, яка не виходить у рф, на переконання апеляційного суду, не є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції враховано, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_8 про здійснюване стосовно нього кримінальне провадження. Зокрема, окрім повідомлень у спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом публікацій у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр», ОСОБА_8 викликався до органу досудового розслідування також за допомогою публікацій повістки про виклик українською та російською мовами на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т.2 а.к.п.224).

Крім того, повідомлення про підозру ОСОБА_8 , пам`ятка про права та обов`язки, а також повістка про виклик до слідчого були перекладені російською мовою та надіслані на електронну пошту за останнім відомим місцем роботи підозрюваного, а саме державної думи федеральних зборів російської федерації (т.2 а.к.п. 66-71, 146-176, 177,178).

Відповідно до ст. 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Зважаючи на вищенаведене, заходи, спрямовані на вручення повідомлення про підозру особі, щодо якої його складено, але не вручено внаслідок не встановлення її місцезнаходження через її перебування на території рф вважаються вжитими, коли: повідомлення про підозру надіслано за останнім відомим місцем проживання чи перебування такої підозрюваної особи; повідомлення про виклик відповідної особи для вручення їй повідомлення про підозру опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті органу, що здійснює досудове розслідування.

Разом з тим, ОСОБА_8 до органу досудового розслідування не з`явився, тому підозрюваного ОСОБА_8 постановою слідчого від 06.05.2022 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук. Також ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2022 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після чого ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2022 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, у порядку глави 24-1 КПК України, у зв`язку із тим, що останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувався від органів слідства на території російської федерації.

Апеляційний суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що додана до матеріалів кримінального провадження постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 06.05.2022, якою доручено 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ провести здійснення розшуку, не може бути доказом того, що останній дійсно перебуває у міжнародному розшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Установлено, що обвинувачений ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування і суду, та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи приписи ч.7 ст.135 КПК України, повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Однак, з 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацію, у зв`язку з чим орган досудового розслідування був позбавлений можливості звернутись з відповідним дорученням про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 .

А тому відповідно до положень ч.8 ст.135 КПК України повідомлення про підозру особі, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог закону органом досудового розслідування в цілому було дотримано.

При цьому з метою забезпечення права підозрюваного ОСОБА_8 слідчим під час досудового розслідування винесено постанову від 15.04.2022, якою доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області призначити підозрюваному ОСОБА_8 захисника. Відповідно до доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області від 15.04.2022 адвоката ОСОБА_7 призначено для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_8 .

Розгляд кримінального провадження судом першої інстанції за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювався на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2023, якою задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, (т.1 а.к. п.101,102).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 297-5 КПК України оголошення про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 до суду публікувалися на офіційному сайті засобу масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» за посиланням, а також на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області. Також подальше спеціальне судове провадження здійснювалося за участю професійного захисника ОСОБА_7 .

Зрештою, судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 в спеціальному судовому провадженні з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 110 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження, однак перебуває на території російської федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

З огляду на це, суд першої інстанції з об`єктивних причин не зміг допитати ОСОБА_8 в процесуальному статусі обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті. Таким чином, апеляційний суд вважає, що в цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції врахував специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), зберігаючи неупередженість та безсторонність під час розгляду справи приділив особливе значення охороні прав і законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 як учасника кримінального провадження, яке відбувалося за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням усіх загальних засад кримінального провадження.

З огляду на це, узагальнені доводи захисника ОСОБА_7 про скасування вироку суду з підстав того, що ОСОБА_8 не набув процесуального статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки стосовно нього здійснювалося спеціальне досудове розслідування, а потім спеціальне судове провадження, згідно з правил, визначених приписами глави 24-1 КПК України, вимоги яких як органом досудового розслідування , так і судом першої інстанції були дотримані.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, а саме умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Так, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені місцевим судом, а саме:

?витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.11.2022 за № 0000207 за фактом: «у лютому 2022 року депутати Державної Думи Російської Федерації та інші, діючи за попередньою змовою групою осіб між собою та з іншими особами, вчинили комплекс взаємоузгоджених умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, спрямовані на незаконне визнання так званих «ДНР» та «ЛНР» в якості начебто суверенних і незалежних держав, а також прийняли рішення про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і так званими «ДНР» та «ЛНР». Вказані злочинні дії призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків та кваліфіковані за ч.3 ст.110 КК України;

?постановою про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження від 02.11.2022;

?постановою про відновлення досудового розслідування від 02.11.2022;

?повідомленням про початок досудового розслідування від 06.04.2022;

?протоколом огляду від 31.03.2022, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто публікації в соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана. Так, із вказаного протоколу судом першої інстанції установлено, що об`єктом огляду являються публікації обвинуваченого ОСОБА_8 в соціальній мережі «Вконтакте» за відповідним посиланням. Відкривши відповідні файли на диску вбачається зображення сторінки «Вконтакте» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де розміщена публікація, датована 18.03.22 наступного змісту:

«Ассаламу Іалайкум, дорогие друзья!

Сегодня страна отмечает одно из исторических и знаменательных событий - 8 лет вхождения в состав России Республики Крым!

18 марта 2014 г. в Москве был подписан договор между Россией и Республикой Крым о принятии полуострова в состав Российской Федерации и образовании новых российских субъектов.

Подпись под документом поставили президент ОСОБА_9 , председатель Госсовета ОСОБА_10 , глава совета министров республики Сергей Аксенов и «народный мэр» Севастополя ОСОБА_11 .

18 марта официально стало датой исторического воссоединения.

«Крым - это наше общее достояние и важнейший фактор стабильности в регионе. И эта стратегическая территория должна находиться под сильным, устойчивым суверенитетом, который по факту может быть только российским» ОСОБА_12 ».

Також міститься публікація, датована 19.03.22, наступного змісту:

«Внимательно слушал выступление Президента России ОСОБА_13 в ходе концерта, посвященного годовщине воссоединения Крыма. Восемь лет назад жители полуострова сделали выбор в пользу экономической и личной безопасности, проголосовав за жизнь в составе России. Прошедшие годы показали, что это было верное решение. Я от всего сердца поздравляю крымчан и жителей Севастополя с этим историческим событием!

Полностью согласен с каждым словом ОСОБА_14 . Несмотря на сложную ситуацию в стране, беспрецедентные санкции, которым подвергли нашу могучую державу, всем миром ополчившись против России, жители нашей многонациональной страны демонстрируют железное единство и полную поддержку руководству. А иначе и быть не могло! Мы - потомки тех, кто победил фашизм, освободил Европу от коричневой чумы, не могли и не можем предать ценности, за которые боролись наши деды! Ныне нами движет всё та же цель защита своей Родины!

Россия не могла не откликнуться на призыв о помощи Донбасса. Разросшийся на фоне бездействия или нежелания принять какие-либо меры киевских властей национализм и неприкрытый геноцид против жителей Луганской и Донецкой Народных Республик обрёл чудовищные масштабы. ОСОБА_15 ответил на призыв о помощи братского народа Донбасса. И нет сомнения в том, что, если мы нацелены завершить бесчинства, нас не удержат никакие цепи!?

ОСОБА_15 озвучил четкую позицию - если кто-то попытается посягнуть на нашу землю, он получит жесткий отпор. Так было и так будет всегда! Я безмерно горд за свою страну, за наших бойцов и за каждого жителя нашей Отчизны! РОССИЯ-ВЕЛИКАЯ И НЕПОБЕДИМАЯ СТРАНА! И даже не пытайтесь нарушить ее целостность, ответ будет моментальным и разрушительным!»

Публікація, датована 30.03.22 від імені облікового запису « ОСОБА_16 » наступного змісту:

«Луганская Народная Республика. Спецподразделения росгвардии, в составе которых службу несут мои родственники и односельчане зачищают жилые кварталы, проверяют на факт спрятавшихся нациков, которые могут выстрелить в спину.

Тут же оказывается необходимая медицинская и гуманитарная помощь местному населению, которое долгое время не могло вырваться из города из-за отсутствия "коридоров" - бандиты просто не давали гражданским такой возможности.»;

?протоколом огляду від 31.03.2022, відповідно до якого за участі спеціаліста оглянуто публікації, що містяться на офіційному сайті державної думи рф за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана, які були досліджені судом. Так, із вказаного протоколу суд першої інстанції установив, що при огляді сторінки в мережі Інтернет за вказаним посиланням (офіційна сторінка державної думи російської федерації), серед іншого, розміщена інформація, яка викладена російською мовою, «Система анализа результатов голосований по заседаниях Государственной думы» та зазначено «Справка о результатах голосования по вопросу, о проекте постановления государственной думы № 58243-8 «Об обращении государственной думы федерального собрания российской федерации «к президенту российской федерации в.в. путину о необходимости признания Донецкою народной республики и Луганской народной республики». Досліджуючи вказану інформацію, відображену на офіційному сайті виявлено, що депутат державної думи рф ОСОБА_8 від партії ер (единая россия) проголосував «За» по вказаному питанню.

Крім цього, судом установлено, що на засіданні державної думки російської федерації, депутат державної думи ОСОБА_8 під час голосування по питанню: «о проекте федерального закона № 75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между российской федерацией и Донецкой Народной республикой» проголосував «За»;

?протоколом огляду від 30.03.2022, відповідно до якого за участі спеціаліста оглянуто публікації, що містяться на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://www.gp.gov.ua;

?постановою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_17 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0082 від 10.03.2020 до трьох місяців, тобто до 08.07.2022:

?повідомленням Державної прикордонної служби України № 5/154-22-Вих від 24.06.2022, відповідно до якого ОСОБА_8 в період з 01.01.2014 по 20.06.2022 державний кордон України не перетинав;

?постановою про зупинення досудового розслідування від 28.06.2022, відповідно до якої зупинене вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України;

?постановою начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_18 від 11.01.2023 про відновлення досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України;

?протоколом огляду від 11.01.2023, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто публікації на офіційного сайті Вінницької обласної військової адміністрації, що містяться за посиланням http://www.vin.gov.ua. Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана, які були досліджені судом;

?протоколом огляду від 11.01.2023, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто публікації на офіційного сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, що містяться за посиланням https://www.minre.gov.ua. Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана, які були досліджені судом;

?протоколом огляду від 11.01.2023, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто публікації на офіційного сайті Національної поліції України, що містяться за посиланням https://www.npu.gov.ua. Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана, які були досліджені судом;

?протоколом огляду від 11.01.2023, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто публікації в соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням: https://vk.com/іd710100372. Із диском до протоколу, який містить відповідні знімки з екрана, які були досліджені судом;

?постановою начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_18 від 11.01.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України;

?постановою від 26.01.2023 про відновлення досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України;

?повідомленням захиснику та обвинуваченому від 26.01.2023 про завершення досудового розслідування;

?протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.01.2023 захиснику ОСОБА_7 .

Як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Всі досліджені у цьому провадженні докази як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому діянь, його винуватості, форми вини.

Що ж стосується доводів захисника про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.110 КК України, оскільки в текстах договорів від 15.02.2022 та 22.02.2022, за які проголосував ОСОБА_8 відсутні призиви до зміни меж території або державного кордону, до військового вторгнення на територію держави Україна та до проведення СВО, яке відбулось вранці 24.02.2022 і призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків, то апеляційний суд зазначає наступне.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого частиною третьою статті 110 КК України, є національна безпека у політичній сфері, яка полягає у відсутності загрози порушення встановлених Конституцією, законами України і міжнародними правовими актами територіальної цілісності України та порядку визначення її території. Його додатковим факультативним об`єктом може бути встановлений порядок виконання представниками влади своїх службових повноважень, особисті права та свободи людини і громадянина, життя та здоров`я особи, власність тощо.

Об`єктивна сторона злочину характеризується активними діями, які можуть проявитися у таких формах: 1) дії, вчинені з метою зміни меж території або з метою зміни державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; 2) публічні заклики до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України; 3) розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України.

Суб`єкт вказаного злочину є загальним. Якщо ж цей злочин вчинюється представником влади, це є кваліфікуючою ознакою і потребує кваліфікації дій винної особи за частиною другою статті 110 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у виді прямого умислу.

Визначення поняття співучасті дане у статті 26 КК України. Згідно із зазначеним нормативним визначенням співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. При цьому статтею 27 КК України надане визначення видів співучасників, якими є: виконавець, організатор, підбурювач та пособник. Слід зазначити, що у пункті 24 Постанови № 10 від 06.11.2009 роз`яснено, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Крім того, ВС у постанові від 14.11.2019 (справа № 710/439/17) зазначив, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає з частини другої статті 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 14.05.2020 (справа 405/2648/18) ВС роз`яснив, що для висновку про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину досить встановлення узгодженості їхніх дій. Зокрема, як зазначив ВС у згаданій постанові, про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину вказує узгодження співучасниками предмета злочину, місця, часу, способу вчинення та змісту функцій, які будуть здійснювати співучасники. Попередня змова може мати місце не лише в усній або письмовій формах, а й за допомогою конклюдентних дій, зокрема, безпосередньо через поведінку співучасників, яка свідчить про їх намір вчинити злочин.

Також у постанові від 10.12.2020 (справа 464/710/18) ВС зауважив, що домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 спільно з іншими депутатами Державної Думи взяв участь у голосуванні за постанову із зверненням до президента рф з проханням розглянути питання про визнання рф самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та проголосував «за». Крім того, ОСОБА_8 підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «днр» та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «лнр».

У свою чергу докази в справі, а саме: витяги та протоколи огляду сайту Державної Думи рф, достовірно свідчать, що ОСОБА_8 є депутатом Державної Думи рф, яка є вищим законодавчим органом рф.

Унаслідок займаної ним посади значний період часу, тобто, будучи представником вищого законодавчого органу своєї країни, ОСОБА_8 не міг не знати про базові принципи міжнародного права, які були встановленні після закінчення Другої світової війни, а саме: добросовісного виконання міжнародних зобов`язань, непорушності державних кордонів, поваги до правосуб`єктності інших держав, територіальної рівності та цілісності держав тощо.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи значний політичний досвід, не міг не знати того, що Україна є суверенною державою з міжнародно визнаними кордонами, які були визнані, у тому числі рф. Факт того, що всі представники влади рф усвідомлюють та розуміють, що Україна є суверенною державою з міжнародно визнаними кордонами, крім вищевказаного, підтверджений і фактом ратифікації рф 22 квітня 2004 року Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року, яким визнано та демарковано кордон між Україною та рф. Тобто ОСОБА_8 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів рф повинен був знати і достовірно знав про укладення такого договору державою, представником влади якої він і є, тобто рф.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи депутатом Державної Думи рф та представником влади, достовірно знав про незаконність, протиправність зміни меж території та державного кордону України.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи депутатом Держдуми Федеральних Зборів рф, спільно з іншими депутатами Державної Думи Федеральних Зборів рф взяв участь 15.02.2022 у голосуванні за постанову із зверненням до президента рф з проханням розглянути питання про визнання рф самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та проголосував «за». Крім того, 22.02.2022 обвинувачений ОСОБА_8 підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «днр» та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «лнр».

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інших депутатів Державної Думи рф призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Оскільки зазначені рішення були частиною злочинного плану військово-політичного керівництва рф, спрямованого на відокремлення від України частини її території і населення, їх існування використовувалися при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і були спробою виправдання агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, тому суд першої інстанції, оцінивши докази у справі окремо та в їх сукупності, дійшов переконливого висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за частиною третьою статті 110 КК України, а саме: за ознаками умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення кримінального правопорушення особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків.

Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.05.2024 справа № 127/26784/22 , стосовно кваліфікації дії депутата Держдуми рф за ч.3 ст.110 КК України, який 15.02.2022 та 22.02.2022 голосував за звернення до президента рф з проханням розглянути питання про визнання рф самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «днр» та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою «лнр».

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у межах санкції ч.3 ст. 110 КК України з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна в дохід держави України належним чином умотивоване та обґрунтоване, відповідає принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння з обраним покаранням.

Зрештою апеляційний суд вважає, що держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений ОСОБА_8 мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; приймати участь в розгляді і захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно для нього. Натомість, обвинувачений ОСОБА_8 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Вирок суду належним чином мотивований, відповідає вимогам кримінального закону і підстав для його скасування через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення виправдувального вироку, про що захисник обвинуваченого ставить питання в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.110 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Інформацію про ухвалення судового рішення опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4