Провадження 11-кп/824/6156/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки: ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.386 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не припинили свого існування. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказав на необгрунтованість заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, захисник вказав на необґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.386 КК України та зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 складу даних кримінальних правопорушень. Крім того, зазначив, що відсутній ризик впливу обвинуваченого на потерпілого, оскільки останнього вже було допитано під час судового розгляду. Крім того, ОСОБА_10 , має матір, яка хворіє на онкологічне захворювання та потребує постійного догляду, а також батька, який також хворіє та потребує постійного догляду. Звернув увагу, що ОСОБА_10 тримається під вартою вже більше півтора року, що суперечить положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у практиці Європейського суду з прав людини. Просив скасувати ухвалу суду та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обгрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обгрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обгрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_9 під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обгрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність та не обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_9 під вартою.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у тому числі запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 .

Наведене вказує на необгрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 20 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4