Справа № 461/1597/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/752/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Львові, апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Дідушичі, Стрийського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтовувала тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Також, наголошував на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобіганням спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_7 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заяву адвоката ОСОБА_6 про застосування насильства до ОСОБА_7 , під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), зафіксовано у даній ухвалі.

З огляду на характер застосованого запобіжного заходу тримання під вартою:

- зобов`язано старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження ОСОБА_7 ;

- доручено Головному управлінню Національної поліції у Львівській області провести дослідження фактів, викладених в заяві адвоката ОСОБА_6 про застосування насильства до ОСОБА_7 , під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб);

- скеровано копію даної ухвали до Львівської обласної прокуратури, Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для належного реагування на заяву захисника підозрюваного для вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного, згідно із законодавством в межах наданої компетенції.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Наголошує, що у поданому клопотанні було належним чином обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у придбані та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідуваннями доказами.

Повідомляє, що до ОСОБА_7 раніше вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку він вносив, після чого, повністю ігнорував покладені на нього обов`язки, продовжував вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу, що наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до нього не можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою.

6 березня 2025 року адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , задовольнити частково та застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Наголошує, що з ухвалою слідчого судді вона не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Зазначає, що підозра є необґрунтованою, а ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Звертає увагу, що виявлення бойових припасів, під час обшуку в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_7 не свідчить про їх належність підозрюваному, оскільки за вказаною адресою проживає інші мешканці.

Наголошує, що визначений розмір застави, що становить 181 680 грн. є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку аргументів своєї апеляційної скарги та заперечення доводів апеляційної скарги сторони захисту, захисника та підозрюваного на підтримку своєї апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України визначено, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 25 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 лютого 2025 року під час санкціонованого обшуку в ОСОБА_7 по місцю його проживання, а саме: Львівська область, Стрийський район, с. Задеревач, житловий будинок за координатами місцевості 49.1333622, 23.9309357, виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: 14 (чотирнадцять) патронів кал. 7,62 мм (7,62х25мм), які, згідно висновку експерта є боєприпасами, призначені для стрільби із бойової, нарізної, вогнепальної зброї.

Зазначені вище предмети ОСОБА_7 незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав за адресою свого фактичного проживання, в житловому будинку: Львівська область, Стрийський район, с. Задеревач, за координатами місцевості 49.1333622, 23.9309357.

27 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

27 лютого 2025 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28 лютого 2025 року клопотання старшого слідчого задоволено частково слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування, враховуючи міру покарання, яка загрожує підозрюваному він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників даного кримінального провадження шляхом їх переконання та залякування з метою надання неправдивих показань, які виправдовували б його, може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказати на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наведене в апеляційній скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

У зв`язку із вище зазначеним, не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

Доводи прокурора, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід без визначення застави, колегія суддів розцінює критично, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах судової справи.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (181 680 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Аргументи, на які посилаються в апеляційних скаргах прокурор та адвокат, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є законна та обґрунтована, а тому апеляційні скарги адвоката та прокурора до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3