Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2733/24

Номер провадження: 1-в/511/8/25

05.02.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.

секретаря судового засідання Мадея Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна,

за участі:

представника заявника - адвоката Шаповалова О.Ю.,

прокурора - Колесника В.Л., ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, в якому заявниця просить скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , яка належать її покійному батьку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), обтяження було зареєстроване 10.11.2008 року за реєстраційним номером 8169610 реєстратор: Перша одеська державна нотаріальна контора виписка з вироку ім`ям України Роздільнянского районного суду Одеської області від 02.07.1998 року про накладення арешту; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 15.12.2008 року за №816960 про арешт квартири АДРЕСА_1 , яка належить її покійному батьку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Клопотання мотивоване тим, що заявниця є донькою свого батька ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), про що свідчить свідоцтво про народження, актовий запис №703, серія номер НОМЕР_2 , виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради від 23 жовтня 1998 року. 07 грудня 2019 року вона змінила своє прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 про, що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис 220, серія номер НОМЕР_3 , видане Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеський область від 07 грудня 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько. Після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), вона звернулась до приватного нотаріуса Філімонової Г.В. для оформлення спадщини та на підставі її заяви була заведена спадкова справа №67773829. Від нотаріуса вона дізналась, що на все майно її батька, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 був накладений арешт Першою одеською державною нотаріальною контору на підставі вироку Роздільнянского районного суду Одеської області від 02.07.1998 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.140 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Цим же вироком задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до засудженого на суму 5830 грн. Заявниця зазначає, що у зв`язку зі смертю її батька ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) виникла ситуація, при якій неможливо стягнути борг з нього як з боржника у зв`язку з його смертю і в даному випадку це є перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Також додатково зазначає, що в єдиному реєстрі боржників та єдиному реєстрі виконавчих проваджень інформація про ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про його заборгованість відсутня, дані особи, якій було заподіяну шкоду в результаті кримінального злочину або реквізити про сплаті також відсутні, тому це унеможливлює виконання даного рішення, тому подальше застосування такого заходу як арешт майна відпала.

Також в клопотанні зазначено, що згідно із ч.2 ст.52 та ч.3 ст.212 КК конфіскація майна є додатковим покаранням, яке може приєднуватися до основного. Як передбачено ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення щодо стягнення штрафу та конфіскації майна підлягають виконанню в порядку, встановленому цим актом. Таке саме положення відображено й у ч.2 ст.48 КВК. З огляду на вимоги ст.59 КК та п.1 ч.1 та ч.2 ст.80 КК особа звільняється від відбування покарання у вигляді конфіскації всього майна, якщо з дня набрання чинності вироком його не було виконано у строк, указаний в ст.80 КК. В даному випадку вбачається ситуація, коли вирок у частині конфіскації всього майна не виконується, майно (все або частина) у власність держави не вилучається з причин, які не залежать від засудженого (наприклад, особа відбуває покарання у вигляді позбавлення волі), через бездіяльність виконавчих служб. В такому разі, за відсутності дій державного виконавця (чи іншого уповноваженого органу) такий засуджений має бути звільнений судом від покарання у вигляді конфіскації майна на підставі ч.ч.1 та 2 ст.80 КК, якщо вирок у цій частині не був виконаний у визначений строк. Як установлено в ч.2 ст.80 КК, строки давності щодо додаткових покарань, яким, зокрема, є конфіскація майна, визначаються за основним покаранням. При розгляді питання звільнення від конфіскації суд має дослідити дії державного виконавця (або іншого органу), вчинені ним для конфіскації майна засудженого впродовж двох років із дня набрання чинності вироком та їх відповідність вимогам спеціального закону, що регулює виконавче провадження. Підлягають установленню: стан виконання вироку в частині конфіскації майна; підстави для зупинення або переривання строків давності виконання вироку в цій частині; факти ухилення особи від призначеного покарання та скоєння нею нового злочину (середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого). Якщо особа весь цей період перебуває в місцях позбавлення волі, то вона об`єктивно не може ухилятися від відбування покарання у вигляді конфіскації всього належного їй майна. Встановивши факт спливу строку та необхідні умови, суд не має підстав відмовляти в задоволенні такого клопотання. Аналогічного висновку дійшов Луцький міськрайонний суд Волинської області та Апеляційний суд Волинської області у справі №161/6633/16-к. А тому, оскільки іншого способу захисту та реалізації спадкових справ, ніж зняття арешту з нерухомого майна у заявниці не має, обраний спосіб захисту права власності в даному випадку вона вважає правильним, таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному випадку, не суперечить закону, в зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

19.09.2024 року від представника заявниці адвоката Шаповалова О.Ю. надійшло клопотання про долучення доказів, яке протокольною ухвалою суду від 19.09.2024 року було задоволено.

07.10.2024 до суду надійшли клопотання від представника заявниці адвоката Шаповалова О.Ю. про витребування доказів, в яких він просить винести ухвалу щодо зобов`язання приватного нотаріуса Філімонову Галину Василівну, АДРЕСА_2 надіслати до Роздільнянського районного суду копію спадкової справи Дідух Вікторії Володимирівни та винести та направити ухвалу до ГУНП в Одеській області щодо отримання інформації чи притягався до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Крижанівка Комінтерниівського району Одеської області та де саме і в які строки відбував покарання.

Клопотання мотивовані тим, що спадкова справа містить докази того, що заявниця ОСОБА_8 є спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та що на все його майно накладено арешт та підстави його накладення. А інформація про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрібна для доведення відсутності підстави для зупинення або переривання строків давності виконання вироку в частині конфіскації майна.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року клопотання представника заявника адвоката Шаповалова Олексія Юрійовича задоволено, витребувано від Головного управління Національної поліції в Одеській області письмову інформацію про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, який проживавав в АДРЕСА_3 , був зареєстрований в АДРЕСА_4 . Витребувано від приватного нотаріуса Філімонової Галини Василівни ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.11.2024 року до суду від приватного нотаріуса Філімонової Галини Василівни надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.12.2024 року до суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла письмова інформація про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 .

Представник заявниці адвокат Шаповалов О.Ю. в судовому засіданні заяву про скасування арешту підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_8 , про скасування арешту майна, мотивуючи тим, що клопотання заявлене передчасно без достатніх підстав, оскільки є необґрунтованим та не підтверджується достатніми доказами на підтвердження наявності права на вказане нерухоме майно, як підлягало конфіскації за рішенням суду, право власності на яке зареєстроване за кількома власниками, у т.ч. за померлою особою. Рішення суду про визнання права власності на підставі спадкування на вказане нерухоме майно за ОСОБА_8 відсутнє, згідно матеріалів спадкової справи на спадщину претендують і інші особи, а також державні органи, оскільки майно підлягало конфіскації на підставі вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.07.1998 року. На підставі викладеного прокурор вважає, що звернення до суду за захистом невизнаного права власності заявницею ОСОБА_8 в кримінальному провадженні шляхом скасування арешту на нерухоме майно, яке підлягало конфіскації в дохід держави за вироком суду без попереднього підтвердження свого права власності за рішенням суду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні на вказане майно, є передчасним.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, на які посилається заявник, обґрунтовуючи доводи заяви, вбачається наступне.

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебувало кримінальна справа №1-224/1998 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.140 ч.3 КК України, по якій 02 липня 1998 року було ухвалено вирок, який набрав законної сили 27 жовтня 1998 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.140 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до засудженого на суму 5830 грн. В цілях забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову та конфіскації майна накладено арешт на квартиру засудженого АДРЕСА_1 , автотранспорт, належний йому та інше майно.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.05.2022 року знято арешт с 513/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , належній на праві власності ОСОБА_9 , оскільки вироком суду від 02.07.1998 року в цілях забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна та забезпечення цивільного позову був накладений арешт на належну засудженому ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Судом було встановлено, що вказана квартира належала на праві власності двом володільцям ОСОБА_9 - 513/1000 частин та ОСОБА_3 - 487/1000 частин.

Відповідно до Переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом ДСАУ від07.12.2017 року №1087, справа №1-224/1998 знищена у зв`язку з закінченням строків зберігання.

. ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджений ОСОБА_3 помер.

Судом встановлено, що арешт нерухомого майна здійснено в межах кримінальної справи порушеної на підставі КПК України 1960 року в редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно пунктів 21.1, 21.4, 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №727/2878/19 визначено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2019 у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №569/437/16-ц зазначено, що у порядку, передбаченому КПК України, суди вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків, а саме питання щодо скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані. Разом з тим спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 чинного КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Даний арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про відстрочку виконання вироку, відповідно до статті 405 цього Кодексу про розстрочення чи відстрочку сплати штрафу, про неприведення до виконання вироку у випадках, передбачених частиною 3 статті 49 Кримінального кодексу України і частиною 6 статті 404 цього Кодексу, а також всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин 2 і 3 статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

На час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна кримінально процесуальний кодекс України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК від 13.04.2012 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньої стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Згідно ст.ст. 524 та 525 КПК України відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду. Втрачені матеріали кримінального провадження можуть бути відновлені за заявою учасника судового провадження. Близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Отже, на підставі викладеного, суд погоджується з доводами прокурора про те, що з клопотанням про скасування арешту майна в рамках КПК України ОСОБА_8 звернулась передчасно. Заявниця з клопотанням про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження не зверталась до суду. Без відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, зокрема, в частині виконання вироку, та підтвердження права власності заявниці на вказану квартиру в порядку цивільного судочинства, враховуючи, що заявниця не була учасником кримінального провадження, в рамках розгляду клопотання про зняття арешту майна в порядку кримінального судочинства скасування арешту майна є неможливим.

Отже, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна встановлено, що доказів в його обґрунтування не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту.

З огляду на наведене, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), ст.ст. 7, 9, 100, 170, 174, 539, п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: І. В. Бобровська