Провадження № 11-кп/811/46/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2024 року щодо засудженої ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання про звільнення засудженої ОСОБА_7 , від призначеного судом покарання.

На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити подання органу пробації про звільнення засудженої ОСОБА_7 від призначеного судом покарання.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Вважає, що дане судове рішення винесене з порушенням норм процесуального правова.

Вказує, що оскільки суми заволодіння чужим майном шляхом обману по епізодам, за які засуджено ОСОБА_7 , були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, та з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України принцип зворотної дії в часі, а також згоду засудженої ОСОБА_7 на закриття кримінального провадження щодо неї, а тому на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник та засуджена підтримали вимоги поданої апеляційної скарги у повному обсязі, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор підтримала апеляційні вимоги захисника.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Місцевим судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч.ч.3, 4 ст. 190 КК України та обрано їй покарання: за ч.3 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.4 ст.190 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 , покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 , звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 2 років іспитового строку.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.ч.3, 4 ст.190 КК України та обрано йому покарання: за ч.3 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі; ч.4 ст.190 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 , покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 , звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 2 років іспитового строку.

Згідно матеріалів справи орган пробації звернувся до місцевого суду із поданням про звільнення засудженої ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст.74 КК України від покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року.

Орган пробації покликався на те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного вказаним вироком, у зв`язку із усуненням законом караності діяння за яке вона засуджена.

А саме, у зв`язку із набранням чинності Закону України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та з огляду на положення Податкового кодексу України, оскільки на момент вчинення ОСОБА_7 злочинів розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України становив 2684 грн..

Як зазначено у поданні органу пробації згідно вироку Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року ОСОБА_7 11 травня 2023 року та 30 березня 2023 року за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно обчислювальної техніки, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, для вчинення шахрайських дій, створили в соціальній мережі «Instagram», сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », використовуючи її як засіб зв`язку з покупцями для замовлення товарів та в подальшому на вказаному веб-ресурсі розміщували оголошення про продаж товару, якого у володінні чи іншому користуванні не мали, вчиняючи дії з маскування своєї незаконної діяльності, для запобігання можливості встановлення та викриття їх сторонніми особами.

З метою здійснення злочинної діяльності обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було придбано необхідну комп`ютерну техніку, а саме мобільний телефон марки «IPhone» моделі «12 Pro Max» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з якого здійснювався зв`язок із потерпілими, а також здійснювався вихід до мережі Інтернет на спеціально створений інтернетмагазин, в соціальній мережі «Instagram», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на якій пропонували продаж жіночого одягу.

Придбана електроннообчислювальна техніка забезпечувала їм розміщення оголошень про продаж товару, якого у власності чи іншому користуванні вони не мали, а також забезпечувало зв`язок із потерпілими, у ході спілкування з якими, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 запевняли потерпілих в правдивості оголошень, попередньо домовлялися про необхідність перерахування завдатку та відправлення продукції, а також отримання банківських карток сторонніх осіб, із подальшим їх використанням в інтернет банкінгу, для здійснення перерахунку на такі грошових коштів, отриманих від потерпілих, з подальшим перерахуванням коштів на інші картки, з метою маскування своєї незаконної діяльності.

Використовуючи спеціально створену для вчинення шахрайських дій в соціальній мережі «Instagram» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 та ОСОБА_9 протягом 2023 року здійснили заволодіння чужим майном, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме грошовими коштами потерпілих: ОСОБА_10 11.05.2023 2040 грн.; ОСОБА_11 12.05.2023 990 грн.; ОСОБА_12 15.05.2023 1050 грн.; ОСОБА_13 15.05.2023 1050 грн.; ОСОБА_14 01.04.2023 1500 грн.; ОСОБА_15 30.03.2023 1400 грн.; ОСОБА_16 12.08.2023 1900 грн.; ОСОБА_17 13.08.2023 790 грн.; ОСОБА_18 14.08.2023 840 грн.; ОСОБА_19 16.08.2023 1040 грн.; ОСОБА_20 13.10.2023 1710 грн.; ОСОБА_21 14.10.2023 1170 грн.; ОСОБА_22 16.10.2023 1200 грн.

Тобто, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 протягом 2023 року незаконно заволоділи чужим майном на загальну суму 16680 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного подання з огляду на те, що загальна сума завданої діями ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 шкоди перевищує 2684 грн., що виключає звільнення засудженої ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке вона засуджена вироком Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року.

З таким рішенням місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Кримінальна відповідальність за вчинення у 2023 році кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, з урахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України, настає коли вартість викраденого майна складає 2684 грн. та більше.

Водночас, відповідно до роз`яснень, наведених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

Отже, характерною рисою, що відрізняє триваюче діяння від інших, є виникнення і наявність так званого «злочинного стану», викликаного фактично безперервним вчиненням кримінального правопорушення, оскільки протиправне діяння здійснюється безперестанно до моменту його припинення.

Згідно вироку Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року та наведених у поданні обставин з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 створили в соціальній мережі «Instagram» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », використовуючи її як засіб зв`язку з покупцями для замовлення товарів та в подальшому на вказаному веб-ресурсі розміщували оголошення про продаж товару, якого у володінні чи іншому користуванні не мали, вчиняючи дії з маскування своєї незаконної діяльності, для запобігання можливості встановлення та викриття їх сторонніми особами.

Усі епізоди заволодіння майном потерпілих шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки були вчиненні ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 саме за допомогою використання сторінки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка була ними створена в соціальній мережі «Instagram» спеціально для незаконного заволодіння чужим майном.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 вчинили продовжуване кримінальне правопорушення, яке складалось із декількох тотожних діянь, які супроводжувались єдиним умислом, що полягав у заволодінні чужим майном, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, і загальна сума заподіяної їх діями шкоди перевищує 2684 грн.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду міста Львова від 15 лютого 2024 року, на підставі ст.74 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає рішення місцевого суду про відмову у задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ст.74 КК України законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подана у справі апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому таку слід залишити без задоволення як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2024 року щодо засудженої ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді :