Дата документу 25.12.2024 Справа № 335/9323/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/9323/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/260/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 25 грудня 2024 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Триліси, Фастівського району Київської області, громадянина України, який має вищу освіту, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції.

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 (один) рік.

На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності та від призначеного за ч.2 ст.191 КК України покарання у зв`язку зі спливом строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0003316 від 26 грудня 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України закрито.

Стягнуто з ОСОБА_6 у дохід Держави процесуальні витрати на проведення судової економічної експертизи № 124е/20 від 17 березня 2020 року в розмірі 3 900 гривень (т.6 а.п. 121), судової почеркознавчої експертизи № 155 від 27 листопада 2013 року в розмірі 1 223,60 гривень (т.6 а.п. 228).

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати, кримінальне провадження за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України щодо ОСОБА_6 закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваного вироку не можна зрозуміти, в чому, на думку суду, полягав корисливий мотив та корислива мета обвинуваченого ОСОБА_6 . Хто ці особи, в інтересах яких, на думку суду, діяв останній також невідомо.

З матеріалів провадження вбачається, що вказані питання взагалі не досліджувалися ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду.

Отже, захисник вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 не доведена, склад злочину відсутній. Крім того, було порушено право на захист.

Також, захисник зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, стороною захисту до матеріалів провадження долучено докази отримання підприємством грошових коштів - договори купівлі-продажу частки в статутному капіталі, приходні касові ордери, крім того, досудовим слідством було отримано роздруківку руху коштів по рахунку в установі банку. Ці документи підтвердили отримання коштів. Крім того, в суді було допитано осіб, які придбали частки в статутному капіталі. Вони підтвердили і сплату коштів і своєчасність і справжність складених документів. Отже, ці документи справжні. При цьому, суд не стверджує, що ці документи - підробка. Але, посилаючись на правила ведення бухгалтерського обліку, ці докази не прийняв. Разом з тим, захисник вважає, що той факт, що квитанція не підшита належним чином, не свідчить про те, що кошти не надійшли.

Ураховуючи давній конфлікт між засновниками підприємства та обвинуваченим ОСОБА_6 , останній дійсно зберігав ці документи в себе. Про це він неодноразово заявляв під час досудового розслідування ще з 2012 року, коли воно було розпочато.

Гроші, які були отримані за відчуження частки в статутному капіталі товариства, було витрачено на господарські потреби товариства. Але, орган досудового розслідування питання витрачання коштів не з`ясовував.

Отже, суд безпідставно не прийняв ці фактичні обставини.

З метою дослідження вищезазначених питань, сторона захисту зверталась до суду із клопотанням про призначення судової економічної експертизи. Одним із питань, яке пропонувалось поставити на вирішення експерту, було таке - чи підтверджується документально надходження коштів підприємству. Проте, суд в задоволенні клопотання відмовив.

При таких обставинах, захисник вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 191 КК України закриттю.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» код ЄГРПОУ 19276012, відповідно до Статуту (Нова редакція) зареєстрованого 08.11.2010 року за номером 7026044. Учасниками даного товариства були ТОВ «Атлас» та ТОВ «Компанія «Корпоратив». Частка ТОВ «Атлас» складала 10% статутного капіталу, а частка ТОВ «Компанія «Корпоратив» відповідно 90%. Крім того, відповідно до Статуту (Нова редакція) ТОВ «Компанія «Корпоратив» , зареєстрованого 09.10.2012 року за номером 7024785, учасниками даного товариства є ОСОБА_6 з часткою в статутному капіталі 10% та ОСОБА_9 з часткою в статутному капіталі товариства 90% відповідно.

Згідно з протоколом №1/12 від 16 березня 2012 року загальних зборів учасників ТОВ «Компанія «Корпоратив» ОСОБА_6 був прийнятий на посаду директора ТОВ «Компанія «Корпоратив».

Відповідно до статуту ТОВ «Компанія «Корпоратив» (Нова редакція):

пункт 9.9. Виконавчим органом Товариства, що здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є директор, який призначається зборами Учасників Товариства та діє на підставі контракту укладеного між директором та головою зборів учасників Товариства. Директор товариства вирішує всі питання діяльності Товариства які обумовлені контрактом, крім тих, що входять до виключної компетенції зборів Учасників. Збори учасників можуть передати частину своїх повноважень до компетенції директора Товариства.

Пункт 9.10. Директор Товариства в межах умов контракту:

без довіреності діє від імені Товариства;

представляє його у відносинах з усіма підприємствами, організаціями, установами та громадянами;

має право першого підпису фінансових документів;

укладає угоди, контракти, в тому числі зовнішньоекономічні з обмеженнями встановленими контрактом;

видає довіреності;

забезпечує господарське використання майна Товариства;

здійснює прийом та звільнення робітників Товариства;

затверджує на посаду та звільнює працівників апарату управління:

відкриває в банках розрахункові й інші рахунків національній та іноземній валюті;

затверджує структуру, штати, кошториси витрат, встановлює надбавки працівникам;

надає з урахуванням конкретних умов праці, за погодженням з представницькими органами трудового колективу пільги робітникам і службовцям:

затверджує положення та інші внутрішні акти, що регулюють діяльність товариства;

затверджує правила внутрішнього розпорядку Товариства та його структурних одиниць;

видає накази, розпорядження й дає вказівки, обов`язкові для всіх працівників Товариства;

організовує виконання рішень зборів Учасників;

знайомиться з даними бухгалтерського обліку та звітності;

затверджує баланс Товариства;

виконує інші дії. що випливають зі статутних завдань Товариства.

Пункт 9.11. Директор може передавати свої повноваження (частину повноважень) іншим посадовим особам Товариства на визначений ним термін на умовах контракту.

Таким чином, ОСОБА_6 , як директор ТОВ «Компанія «Корпоратив» обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто відповідно до ч.3 ст. 18 КК України є службовою особою.

ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах в невстановленому місці в період часу з 19.11.2012 року по 03.12.2012 року склав протокол №19/11 загальних зборів учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» від 19.11.2012 року та особисто підписав його від імені ТОВ «Компанія «Корпоратив», якому належало 90% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство».

Вказаним протоколом зборів № 19/11 від 19.11.2012 року було виключено зі складу учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» ТОВ «Атлас», яке володіло 10% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», а розмір частки ТОВ «Компанія «Корпоратив» у статутному капіталі ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» було зменшено з 90% до 5% і введено до складу засновників нових учасників товариства, а саме сторонніх осіб:

ОСОБА_10 - 18478.75 гривень, що становить 25% статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_11 - 18478,75 гривень, що становить 25 % статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_12 , 33261,75 гривень, що становить 45 % статутного капіталу Товариства.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 03.12.2012 року надав для реєстрації державному реєстратору документи ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», в результаті чого був змінений склад учасників Товариства відповідно до протоколу зборів № 19/11 від 19.11.2012 року.

Однак, грошові кошти за відчужені 85% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», які належали ТОВ «Компанія «Корпоратив» на рахунки останнього не зараховувались.

Таким чином, директор ТОВ «Компанія «Корпоратив» ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах в період часу з 19.11.2012 року по 03.12.2012 року, відповідно до протоколу № 19/11 загальних зборів ТОВ «ВБФ «БШП», у якому ТОВ «Компанія «Корпоратив» володіла 90 % статутного капіталу, одним своїм рішенням, діючи умисно в інтересах інших осіб з корисливих мотивів, безоплатно, передав у власність іншим особам частку у статутному капіталі у розмірі 85%, вартістю 62 827,75 гривень ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», яка належала ТОВ «Компанія «Корпоратив», чим завдав шкоду ТОВ «Компанія «Корпоратив» у розмірі 62 827,75 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника (у попередньому судовому засіданні), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а саме - у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2024 року, справа № 464/5336/13, провадження № 51-3439км24, положеннями ст. 191 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним, протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема, це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Отже, із зазначеного убачається, що загальною ознакою привласнення, розтрати та заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем є повноваження винного щодо майна, яким він заволодіває. Особа у цих випадках не є сторонньою для майна, воно їй ввірене, перебуває у її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі №132/3441/20.

Проте, а ні в обвинувальному акті, а ні в оскаржуваному вироку не зазначено, що будь-яке майно було ввірене ОСОБА_6 як службовій особі.

При формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, суд не вказав, що мала місце саме розтрата обвинуваченим ввіреного йому майна.

В той же час, суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Викладене стосується і обвинувального акту.

З обвинувального акту та формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, неможливо однозначно встановити, яке саме майно, на думку органу досудового розслідування та суду, є предметом кримінального правопорушення чи то корпоративні права, чи то грошові кошти.

Згідно з матеріалами провадження та вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину не визнав, відмовився від надання показань, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, зазначивши тільки, що у період з 16 березня 2012 року по 07 грудня 2012 року він був директором ТОВ «Компанія «Корпоратив», з 01 жовтня 2012 року по 07 грудня 2012 року - був директором ТОВ «ВБФ «Будівельно-шляхове підприємство», в жовтні 2012 року він продав корпоративні права певним особам в установленому законом порядку, тому підстав для порушення кримінального провадження щодо нього у правоохоронних органів не було, кримінального правопорушення він не вчиняв.

Захисник ОСОБА_8 зазначив, що стороною обвинувачення не вказано, в чому полягає користь ОСОБА_6 , який провів господарську операцію по купівлі-продажу майна на підставі укладених договорів, які є дійсними та законними, кошти з цієї угоди були сплачені в касу підприємства. Вважав, що в діях ОСОБА_6 немає складу кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження та з оскаржуваного вироку, доводи сторони захисту судом першої інстанції належним чином не перевірені, не спростовані та у вироку на них переконливої відповіді немає.

Окрім того, з матеріалів провадження убачається, що Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Корпоратив» (нова редакція), зареєстрований 09 жовтня 2012 року за номером 7024785 державним реєстратором виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Відповідно до п.1.3. Статуту, засновниками (учасниками) підприємства є:

Громадянин України - ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 28 травня 2002 року. Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Громадянин російської федерації - ОСОБА_9 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; паспорт: № НОМЕР_3 , виданий відділенням УФМС по Ростовській області у м. Красний Сулін 12 січня 2008 року, код підрозділу 610-039, ідентифікаційний номер .

Учасники товариства:

ОСОБА_6 володіє 10 частками Товариства загальною вартістю 18 000 гривень, що становить 10% статутного капіталу Товариства; ОСОБА_9 володіє 90 частками Товариства загальною вартістю 162 000 гривень, що становить 90% статутного капіталу Товариства.

Протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Корпоратив» №1/12 від 16 березня 2012 року та наказом №2/12 від 16 березня 2012 року засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Корпоратив», на посаду директора ТОВ Компанія «Корпоратив» призначено ОСОБА_6 .

Разом з тим, Статут товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» (нова редакція), зареєстрований 08 листопада 2010 року за номером 7026044 державним реєстратором виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Відповідно до п.1.2 Статуту учасниками товариства є:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлас», зареєстроване 29 січня 2010 року Інспекцією Федеральної податкової служби по м. Бєлгород ФПС Росії, місцезнаходження 308000, м.Бєлгород, Народний бульвар, буд.82, Російська Федерація, ОГРН 623, ІПН , КПП 312301001;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Корпоратив», зареєстроване 2 лютого 2009 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради за № 0024785, місцезнаходження 69005, м.Запоріжжя, вул. Патріотична, буд.49, оф.38, код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб" - підприємців 36358417.

Відповідно до п. 6.1 Статуту для забезпечення діяльності Товариства за рахунок вкладів Учасників створюється статутний капітал у розмірі 73 915,00 (сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень) гривень, який поділений на 100 часток рівної номінальної вартості по 739,15 гривні кожна.

Учасник товариства Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлас» володіє 10 часток Товариства загальною вартістю 7391,50 гривень, що становить 10% статутного капіталу Товариства;

учасник товариства Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Корпоратив» володіє 90 часток Товариства загальною вартістю 66523,50 гривень, що становить 90 % статутного капіталу Товариства.

Відповідно до п.7.1 Статуту учасник товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному (кільком) Учасникам

Відповідно до п.9.1 Статуту вищим органом управління Товариства є загальні збори Учасників. Вони складаються з Учасників Товариства або призначених ними представників.

Відповідно до п.9.5 Статуту збори учасників Товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до п.9.6. Статуту до виключної компетенції зборів Учасників належить:

9.6.2. внесення змін до статуту товариства;

9.6.3. виключення учасника із товариства;

9.6.4. зміна розміру його статутного капіталу.

Відповідно до протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» від 30 жовтня 2010 року №8/10, до складу ТОВ «ВБФ «Будівельно-шляхове підприємство» введено ТОВ «Компанія «Корпоратив»; розподілено частки в статутному капіталі ТОВ «ВБФ «Будівельно-шляхове підприємство» між ТОВ «Компанія «Корпоратив» 90 часток загальною вартістю 66523,50 гривень, що становить 90 % статутного капіталу Товариства та ТОВ «Атлас» 10 часток загальною вартістю 7391,50 гривень, що становить 10% статутного капіталу Товариства; затверджено Статут ТОВ «ВБФ «Будівельно-шляхове підприємство».

Згідно з протоколом загальних зборів ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» № 1/10 від 01 жовтня 2012 року, ОСОБА_6 призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство».

Наказом № 1/10 від 01 жовтня 2012 року покладено повноваження директора ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» на ОСОБА_6 на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» № 1/10 від 01 жовтня 2012 року.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановленому місці в період часу з 19 листопада 2012 року по 03 грудня 2012 року склав протокол №19/11 загальних зборів учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» від 19 листопада 2012 року та особисто підписав його від імені ТОВ «Компанія «Корпоратив», якому належало 90% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство».

Вказаним протоколом зборів № 19/11 від 19 листопада 2012 року було виключено зі складу учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» ТОВ «Атлас», яке володіло 10% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», а розмір частки ТОВ «Компанія «Корпоратив» у статутному капіталі ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» було зменшено з 90% до 5% і введено до складу засновників нових учасників товариства, а саме сторонніх осіб:

ОСОБА_10 - 18478.75 гривень, що становить 25% статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_11 - 18478,75 гривень, що становить 25 % статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_12 , 33261,75 гривень, що становить 45 % статутного капіталу Товариства.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 03 грудня 2012 року надав для реєстрації державному реєстратору документи ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», в результаті чого був змінений склад учасників Товариства відповідно до протоколу зборів № 19/11 від 19 листопада 2012 року.

Однак, грошові кошти за відчужені 85% статутного капіталу ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», які належали ТОВ «Компанія «Корпоратив» на рахунки останнього не зараховувались.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, з чим погодився і суд першої інстанції, що директор ТОВ «Компанія «Корпоратив» ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах в період часу з 19 листопада 2012 року по 03 грудня 2012 року, відповідно до протоколу № 19/11 загальних зборів ТОВ «ВБФ «БШП», у якому ТОВ «Компанія «Корпоратив» володіла 90 % статутного капіталу, одним своїм рішенням, діючи умисно в інтересах інших осіб з корисливих мотивів, безоплатно, передав у власність іншим особам частку у статутному капіталі у розмірі 85%, вартістю 62 827,75 гривень ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», яка належала ТОВ «Компанія «Корпоратив», чим завдав шкоду ТОВ «Компанія «Корпоратив» у розмірі 62 827,75 гривень.

Отже, із вищенаведеного формулювання обвинувачення убачається, що ОСОБА_6 склав вищевказаний протокол №19/11 загальних зборів учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» від 19 листопада 2012 року та далі, продовжуючи свій злочинний умисел, 03 грудня 2012 року надав для реєстрації державному реєстратору документи ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», в результаті чого був змінений склад учасників Товариства відповідно до протоколу зборів № 19/11 від 19 листопада 2012 року.

Проте, в обвинувальному акті не ідеться про підроблення ОСОБА_6 будь-яких документів та не вказано, що вищевказаний протокол загальних зборів містить недостовірні відомості.

Викладеному оцінка судом першої інстанції не надана.

Окрім того, суд не надав оцінку тривалості досудового розслідування у цьому провадженні.

Зокрема, відомості до ЄРДР у провадженні внесені 26 грудня 2012 року. Про підозру ОСОБА_6 повідомлено 28 жовтня 2020 року, тобто майже через 8 років після початку досудового розслідування. Обвинувальний акт надійшов до суду 04 листопада 2020 року.

Отже, при розгляді провадження судом першої інстанції лишились не з`ясованими обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

В свою чергу, однією із фундаментальних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведене винуватість особи поза розумним сумнівом (ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

В цьому випадку, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, належним чином не перевірені та не спростовані у вироку, у зв`язку з чим судовий розгляд цього провадження в цілому не може бути визнаний справедливим.

Окрім того, вирок суду не відповідає вимогам ст.369 КПК України, оскільки суд одночасно вирішив обвинувачення по суті, визнавши обвинуваченого ОСОБА_6 винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні з призначенням останньому покарання, та звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрив на підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України (яка передбачає звільнення особи від покарання, а не від відповідальності, на підставах, передбачених статтею 49 КК України).

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та потягли порушення права обвинуваченого на захист, у зв`язку з чим, оскаржуваний вирок суду, відповідно до вимог ст.ст. 407, 409, 410, 412 КПК України, підлягає безумовному скасуванню.

Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, оскільки для цього необхідно повторно дослідити всі обставини провадження та надані сторонами докази, проте відповідних клопотань від сторін не надходило.

Тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в цій ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження, перевірити належним чином всі доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Оскільки, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення мають ретельно перевірятися судом першої інстанції в ході нового розгляду.

Керуючись ст.ст.404-405,407-409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4