Справа №760/753/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , адвоката - ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача Солом`янського УП ГУНП в м. Києві про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000618 від 08.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача Солом`янського УП ГУНП в м. Києві про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000618 від 08.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в якій просив:

- скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП №2 Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 від 30.12.2024 року про відмову у задоволення клопотання про повернення тимчасово вилученого у ОСОБА_4 майна;

- зобов`язати дізнавача сектору дізнання ВП №2 Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 майно, що було вилучене 19.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги зазначає, що Солом`янським УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування (дізнання) у кримінальному провадженні № 0000618 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

19.09.2024 року в рамках вказаного розслідування в помешканні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході якого вилучено належне останньому майно.

Частина 6 статті 173 КПК України встановлює чіткий обов`язок слідчого (дізнавача) повернути володільцю вилучене майно в разі, якщо протягом сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання слідчого (дізнавача) не було ухвалено рішення про арешт тимчасово вилученого майна.

У зв`язку з чим 28.09.2024 року та 12.12.2024 року на адресу органу дізнання Солом`янського УП ГУНП в м.Києві заявником було подано клопотання про повернення вилученого у нього майна.

31.12.2024 року на електронну пошту представника отримано сканкопію постанови дізнавача сектору дізнання ВП №2 Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 від 30.12.2024 року про відмову у задоволення клопотання про повернення тимчасово вилученого у ОСОБА_4 майна.

Рішення дізнавача обгрунтовано тим, що на даний час клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва в рамках кримінального провадження №0000618 від 08.06.2024, про арешт майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку в помешканні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та зазначено у клопотанні адвоката, перебуває на розгляді у слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , номер справи №760/23143/24.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви чи клопотання на адресу суду не надходили.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Солом`янським УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування (дізнання) у кримінальному провадженні № 0000618 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з даними КП «Д-3» 20.09.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000618 від 08.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на майно, вилучене 19.09.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 у справі №760/23143/24 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000618 від 08.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто особі, яка його подала та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024 у справі №760/23143/24 клопотання задоволено частково.

Накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене 19.09.2024 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, буд. 4, на час проведення експертизи, а саме:

- мобільний телефон марки Redmi 5A, dark grey, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки Nomi i188s, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки Sigma mobile X-style 18 TRACK, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон модель E 180 2019, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки Nomi i184, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки Nomi i184, IMEI1: НОМЕР_11 , IMEI2: НОМЕР_12 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки Fly FF180, IMEI1: НОМЕР_13 , IMEI2: НОМЕР_14 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки ERGO F188, IMEI1: НОМЕР_15 , IMEI2: НОМЕР_16 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки ERGO F185, IMEI1: НОМЕР_17 , IMEI2: НОМЕР_18 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578; мобільний телефон марки ERGO B194, IMEI1: НОМЕР_19 , IMEI2: НОМЕР_20 з Сім-карткою мобільного оператора Vodafon НОМЕР_21 , який поміщено до спец пакету WAR 1869578.

Накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене 19.09.2024 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, буд. 4, а саме:

-бланк трудової книжки НОМЕР_22 , яку поміщено до спецпакету ICR 0008146;

-корпус печатки круглої форми та прямокутної форми у кількості 19 шт., які поміщено до спец пакету WAR 1869579;

- гумові печатки призначені для відбитку зображення прямокутної та круглої форми у кількості 16 шт., які поміщено до спец пакету PSP 2097042;

- полімерні пакети з маркуванням «Нова пошта» у кількості 40 шт., які поміщено до спец пакету INZ 2014687;

- картонна коробка з полімерними пакетами на яких наявне маркування «Нова пошта» та кульковою ручкою сріблястого кольору, які поміщено до спец пакету WAR 1869580;

- ноутбук марки Lenovo G575 model name 20081 S/B 17380216 та зарядний пристрій 11S36200413ZZ7002AV2B, які поміщено до спец пакету WAR 1869581;

- чорнильниця з маркуванням Economix, яку поміщено до спец пакету ICR 0008147.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024 у справі №760/23143/24 накладено арешт на вказане майно.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 , обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача Солом`янського УП ГУНП в м. Києві про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000618 від 08.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1