Справа №522/5252/25
Провадження №1-кс/522/1911/25
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотаннястаршого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні№0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні№0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється відділом Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року №36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року №2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Так, 24.02.2022 о 05 год. за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_8 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураженні вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Незважаючи на це, громадянин України ОСОБА_5 будучи настоятелем православної церкви московського патріархату у с. Маякі Одеської області під час спілкування з відвідувачами церкви неодноразово вів розмови на потиличні теми всіляко виправдовуючи та заперечуючи акти збройної агресії РФ, визнаваючи правомірною окупацію окремих територій України, а саме: 27.09.2024 під час особистого спілкування з громадянином України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке відбулось у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , останній розповідав про поїздки до м.Донецька, зустрічі з ОСОБА_10 , якого представляли йому як «Главу адміністрації» тобто представника окупаційної адміністрації РФ на території тимчасово окупованого Донецька, зазначав, що війну викликали дві причини, тим самим наводячи аргументи на користь того, що збройна агресія у першому випадку носила превентивний характер, в іншому мала на меті змінити на краще спосіб організації виробництва на донецьких шахтах та не допущення зберігання там ядерних відходів, обговорював події 2 травня натякаючи на тому, що події були попередньо заплановані, оскільки представники керівництва силових структур були навмисно зібрані та затримані на нараді в час розгортання тогочасних трагічних подій, висловлювався про можливість закінчення війни одразу шляхом перемовин на умовах виходу Донецької області зі складу України та надання їй автономії на кшталт статусу Автономної Республіки Крим у складі України та статусу кожного окремого штату в складі Сполучених Штатів Америки, спростовував думку про влучання російської ракети у Свято-Іверський монастир та Спасо-Преображенський собор у м. Одесі, перекладаючи відповідальність за це на українську сторону, сповідував думку про те, що Україна самоліквідувалась та сама винна у тому, що окремі її регіони тимчасово окуповані, пояснюючи, що країна нібито не захотіла бути у єдності.

Таким чином згідно висновку проведеної судово-лінгвістичної експертизи у вищевказаних висловлюванням громадянина ОСОБА_5 , містяться заперечення актів збройної агресії рф по території релігійних установ, що раніше були складовою релігійної організації УПЦ, ознаки виправдовування збройної агресії РФ проти України, ознаки визнання правомірною тимчасової окупації окремих районів Донецької області, виправдовування тимчасової окупації окремих регіонів України.

Крім того, відповідно до Указу Президента України ОСОБА_11 № 69/2022 від 24 лютого 2022 року « Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України, відповідно до частини другої статі 102, пунктів 1,17,20 частини першої ст.106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запоріжської, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопольської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, та діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

На підставі зазначеного указу Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статі 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилось 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призиву на строкову військову службу.

Згідно з ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі під час особливого періоду до 60 років.

Тобто зазначені положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України, а виїзд осіб призивного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, за межі України без наявних та те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

Крім того, досудовим слідством встановлено, що в не встановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах громадянин України ОСОБА_5 з корисливих мотивів вступив у злочинну змову з іншими невстановленими слідством особами направлену на організацію переправлення через державний кордон України, поза пунктами пропуску, осіб чоловічої статі, що за віком підлягають мобілізації та не мають законних підстав для виїзду за межі України, обумовив між собою план своєї злочинної діяльності, роль та функції кожного зі співучасників та порядок залучення кожного з них на різних етапах вчинення кримінального правопорушення.

Заздалегідь обумовлений план полягав у поетапному вчинені наступних кримінально протиправних дій: підшуканні військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, які не хочуть бути призваними до військової служби та мають намір без наявних законних підстав покинути межі України та погоджуються на необхідність передачі грошової винагороди, організація їх незаконного переправлення, керівництво зазначеними діями, надання порад, вказівок засобів, опис способу незаконного переправлення зазначених чоловіків через державний кордон України, надання порад щодо найбільш ефективних та вдалих маршрутів, придбання необхідного обладнання гідрокостюмів, ласт, моторів, що надають змогу для перетину кордону, поза пункту в плав, здійснення інструктажу з поводженням безпосередньо у крижаній воді, підшукання та утримання місць зберігання зазначеного обладнання, перевезення осіб з приховуванням поза мобільні блок пости, інструктаж та надання порад у разі затримання працівниками Державної прикордонної служби України та невдалої спроби перетину кордону, організація зустрічі зазначених осіб на території вже тзв. Придністровської Молдавської Республіки.

29.11.2024 під час зустрічі, між громадянином України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , що мала місце біля магазину «Іхтіандр» по вул. Осіпова, 48 у м. Одесі, останній пояснив своє прибуття до магазину наданням допомоги особі у здійсненні перетину кордону та необхідністю придбання гідрокостюму для нібито комфортного самопочуття та можливості дістатися до Придністровської Республіки, поза пунктами пропуску вплав.

При цьому, ОСОБА_5 розповів, що зазначена невстановлена слідством особа, організацію переправлення якої він планував та за придбанням гідрокостюма якої він прибув, протягом семі місяців не виходила з дому побоюючись бути мобілізованим до ЗСУ, звернувся до нього за допомогою у організації переправлення його за межі України, поза пунктами пропуску.

На що, останній погодився та на теперішній час разом з іншими співучасниками, укриває та тренує зазначену особу, з метою отримання навичок для поводження на воді.

Після чого, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , у разі якщо у нього є військовозобов`язані чоловіки віком від 18 до 60 років, які не хочуть бути призваними до військової служби під час загальної мобілізації і мають на меті покинути межі України він може звертатися до нього, та він в свою чергу разом з іншими співучасниками допоможе у вирішенні зазначеного питання.

При цьому, ОСОБА_5 попередив, про необхідність дотримання конспірації та застережив ОСОБА_9 , про недопущення будь - яких підставних осіб, з метою запобігання виявлення його незаконних дій та затримання працівниками правоохоронних органів.

В свою чергу ОСОБА_9 відповів, що так його знайомий громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є особою призивного віку має намір за грошову винагороду виїхати за межі України поза пунктів пропуску.

22.01.2025 у денний час згідно попередньої домовленості біля будинку 10/9 по проспекту Шевченко у м. Одесі сталась зустріч між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 під час якої останній повідомив умови, на яких він організує ОСОБА_12 незаконний перетин державного кордону, суму неправомірної винагороди, яку потрібно буде передати в якості винагороди, можливість надання послуг, пов`язаних з організацією зустрічі на території так званої Придністровської Молдавської Республіки, можливість виготовлення закордонного паспорту громадянина України у скорочений термін та інше.

У кінці розмови ОСОБА_12 повідомив, що погоджується з умовами ОСОБА_5 після чого, останні домовились про зустріч наступного дня біля магазину «Іхтіандр», розташованого по вул. Осіпова, 48 в м. Одеса де необхідно буде придбати гідротехнічний костюм, аква шкарпетки та інші необхідні речі для поводження на воді, після чого відправитись на тренування з інструктором, а у подальшому поза встановлені пункти пропуску на території Республіки Молдова.

23.01.2025 біля 13 год. 25 хв. на зустріч з ОСОБА_12 , ОСОБА_5 прибув разом з громадянином України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особою яка аналогічним чином намагалась за грошову винагороду виїхати за межі України поза пунктами пропуску з метою запобігання його мобілізації на території України до ЗСУ.

У подальшому у супроводі з ОСОБА_5 громадянами України ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у зазначеному магазині були придбані необхідні речі для знаходження у крижаній воді, а саме: аква шкарпетки, гідрокостюми, обтяжувачі.

Далі, ОСОБА_5 на власному автомобілі моделі «Toyota Carina», державний номер НОМЕР_1 , уникаючи блок постів з працівниками ТЦК з метою запобігання мобілізації зазначених осіб відвіз їх у приватний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де їх зустрів громадянин України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 якій повинен був провести зазначеним особам інструктаж, щодо правил поводження на воді.

Після чого, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_12 в якості винагороди грошові кошти у розмірі 2100 доларів США та від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 4000 доларів США, за організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України, з метою уникнення їх від мобілізації.

У подальшому, ОСОБА_5 був затриманий працівниками Управління СБ України в Одеській області та у його автомобілі моделі «Toyota Carina», державний номер НОМЕР_1 в ході проведення обшуку були виявлені та вилучені грошові кошти у сумі 6100 доларів США отримані від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за організацію незаконного переправлення через державний кордон.

З причин того, що громадяни України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , організацію незаконного переправлення яких за грошову винагороду організовував ОСОБА_5 є особами призивного віку, а забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України, виїзд осіб призивного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, за межі України без наявних та те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

23.01.2025 о 20 год. 00 хв. громадянина України ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України, затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 24.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 436-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виправдовування, запереченя збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини територій Україниорганізація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вчинене щодо декількох осіб, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Повідомлення ОСОБА_5 про підозру обґрунтовується наступними доказами:

- повідомленнями працівників представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеси) 2 управління ГУ ВБ СБ України відділу КІБ УСБУ в Одеські області про вчинення громадянином ОСОБА_5 кримінального правопорушення від 14.11.2024, 05.01.2025;

- висновком проведеної судово - лінгвістичної експертизи № 455/24 від 29.11.2024;

- протоколом за результатами проведених НСРД від 14.11.2024; 02.12.2024;

- показами свідка ОСОБА_14 від 23.01.2025;

- показами свідка ОСОБА_15 від 17.02.2024;

- показами свідка ОСОБА_16 від 23.01.2025;

- протоколом обшуку будинку АДРЕСА_2 від 23.01.2025;

- протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_5 від 23.01.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 свою провину визнав в повному обсязі, усвідомив вчинену ним протиправну поведінку та надав правдиві покази.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 436-1 КК України, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семі до дев`яти років.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування у кримінальному проваджені становить два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

14.03.2025 року прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, якім здійснюється процесуальне керівництво за вказаним провадженням матеріали відносно підозрюваного ОСОБА_5 виділені в окреме провадження за реєстраційним номером №0000175.

Закінчити досудове розслідування у передбачений ч. 1 ст. 219 КПК України 2х місячний строк не виявилося можливим, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні необхідно додатково виконати наступне:

-отримати легалізовані матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі;

-встановити та допитати в якості свідків осіб, яким відомі обставини, що мають відношення до обставин, що з`ясовуються під час проведення досудового слідства у зазначеному кримінальному провадженні;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження та інших кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких їм не повідомлялось.

Для проведення та завершення вищевказаних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, необхідний строк не менше 4 (чотирьох) місяців. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 14.03.2025 року, спливає 24.03.2025 року.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані процесуальні та слідчі дії раніше, є: особлива складність кримінального провадження; тривалість розсекречення МНІ.

Оскільки строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні спливає 24.03.2025 року та завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо з об`єктивних причин, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 4 (чотирьох) місяців, а саме до 24.05.2025 року.

Прокурор вважав клопотання обґрунтованим, та просив продовжити строк досудового розслідування, оскільки завершити досудове розслідування протягом строку вказаного у ст.219 КПК України, неможливо у зв`язку із його складністю.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти продовження строку досудового розслідування.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Згідно з ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (ч. 3 ст. 28 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 295-1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Крім підстав, передбачених ч. 4 ст. 295-1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення (ч. 5 ст. 295-1 КПК України).

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

23.01.2025 о 20 год. 00 хв. громадянина України ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України, затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 24.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 436-2 КК України - за кваліфікуючими ознаками: виправдовування, запереченя збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини територій Україниорганізація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вчинене щодо декількох осіб, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Повідомлення ОСОБА_5 про підозру обґрунтовується наступними доказами:

- повідомленнями працівників представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеси) 2 управління ГУ ВБ СБ України відділу КІБ УСБУ в Одеські області про вчинення громадянином ОСОБА_5 кримінального правопорушення від 14.11.2024, 05.01.2025;

- висновком проведеної судово - лінгвістичної експертизи № 455/24 від 29.11.2024;

- протоколом за результатами проведених НСРД від 14.11.2024; 02.12.2024;

- показами свідка ОСОБА_14 від 23.01.2025;

- показами свідка ОСОБА_15 від 17.02.2024;

- показами свідка ОСОБА_16 від 23.01.2025;

- протоколом обшуку будинку АДРЕСА_2 від 23.01.2025;

- протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_5 від 23.01.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Закінчити досудове розслідування у передбачений ч. 1 ст. 219 КПК України 2х місячний строк не виявилося можливим, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні необхідно додатково виконати наступне:

-отримати легалізовані матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі;

-встановити та допитати в якості свідків осіб, яким відомі обставини, що мають відношення до обставин, що з`ясовуються під час проведення досудового слідства у зазначеному кримінальному провадженні;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження та інших кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких їм не повідомлялось.

В оцінці необхідності продовження строку досудового розслідування слідчий суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється за підозрою у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів.

Враховуючи позицію сторони захисту щодо підстав продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Отже враховуючи, що у судовому засіданні прокурор довів, що продовження строку досудового розслідування необхідне для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, і що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, то це дає підстави для висновку про наявність підстав для продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 14.03.2025 року на строк до 4 місяців, а саме до 24.05.2025 року.

Продовження строку досудового розслідування також надасть стороні захисту можливість реалізувати право на збирання доказів у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 93 КПК України, а саме через ініціювання перед слідчим проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а стороні обвинувачення виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних.

Цей строк з урахуванням встановлених обставин є справедливим та виправданим. Такий строк буде достатнім для повного, всебічного та об`єктивного розслідування та відповідатиме вимогам щодо розумності строків.

З огляду на викладене клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_3 належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 110, 219, 294, 295-1, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотаннястаршого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні№0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332КК України, задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження№0000175 від 14.03.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 24.05.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1