ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3147/23

23 грудня 2024 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого, останній раз вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 08.12.2022 за ст.128 КК України до 240 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 29.06.2023 близько 22.30 год., перебуваючи поблизу входу до ТОВ «АТБ-маркет», що за адресою: вул.Прибережна, буд.3, м.Костопіль Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_6 рукояткою газобалонного пневматичного пістолету моделі «ПМ 49» калібру 4,5 мм, два удари по тім`яній ділянці голови та один удар по переніссю, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки голови, перенісся, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся , жалкує про вчинене, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, але за участю його представника адвоката ОСОБА_5 , має претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого оскільки останній жодних збитків йому не відшкодував. Просить призначити обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав позицію потерпілого та пояснив, що обвинувачений не відшкодував завданих потерпілому збитків, всіляко уникає відповідальності за скоєне, проявляє легковажність та байдужість до скоєного.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 29.06.2023 близько 22.30 год., спричинив потерпілому ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України правильна.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставин, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, які обтяжує обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, його молодий вік та ставлення до вчиненого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Частина перша статті 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу, громадських робіт та виправних робіт.

На підставі вище викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого не пред`являвся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується приписами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 373-375 КПК України, ст.ст.50, 65, 66, 67, ч.1 ст.125 КК України, суд-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

1 (одну) стріляну гільзу холостого (шумового) пістолетного патрону «GFS» калібру 9 мм Р.А.К., виробництво компанії «Zuber», Туреччина несмертельної дії, яку упаковано до спец пакету Експертна служба №2749049 і яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

пістолет моделі «ПМ 49» калібру 4,5 мм (ВВ/.77) номером « НОМЕР_1 », що призначений для тренувальних стрільб сферичними снарядами 4,5 мм, який упаковано до спец пакету Експертна служба №2182221, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

оптичний диск марки «ALERUS» із надписами на ньому «CD-R 700 MB/80 min», який перебуває на зберіганні при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1