Справа № 465/2784/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1195/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

06 грудня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року,

встановив :

цією ухвалою клопотання публічного обвинувача у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задоволено частково.

Змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 (сорок п`ять), строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 січня 2025 року, включно, починаючи з 12 год. 00. хв., 29 листопада 2024 року у період з 12 (дванадцять) год. 00 хв. до 10 (десяти) год. 00 хв. поточної доби, щоденно протягом дії ухвали із застосуванням електронного засобу контролю.

Також призначено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальних провадженнях № 0000029 від 17.01.2024 та № 0000493 від 31.05.2024 (судова справа № 465/27894/24) амбулаторну судово психіатричну експертизу.

Не погодившись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновків, що апеляційне провадження не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Однак, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, згідно з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019, отже ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, також можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачений ст. 422-1 КПК України.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що апеляційному оскарженню до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, підлягають лише ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою.

Отже положення чинного КПК України не передбачають порядок апеляційного перегляду ухвал суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, які постановлені до ухвалення судового рішення по суті.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року змінено обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Тобто, запобіжний захід обвинуваченому змінений з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Отже, можливість оскарження цієї ухвали суду першої інстанції вищенаведеними правовими нормами не передбачена.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки прокурором апеляційну скаргу подано на рішення яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України необхідно відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст. 399 КПК України,

у х в а л и в:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_2