Справа № 752/3620/24
Провадження по справі № 1-в/752/168/24
У Х В А Л А

іменем України

"11" листопада 2024 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про заміну покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2024 засудженому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Макіївка Донецької області, громадянину України, із вищою освітою, неодруженому, на утриманні якого не перебувають малолітні та неповнолітні діти та/або недієздатні особи, офіційно непрацевлаштованому, який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

встановив:

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_4 покарання у виді 4 місяців арешту, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2024 на інший вид покарання відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту. Вирок набрав законної сили 16.07.2024. У той же час, 28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, яким внесено зміни до ст. 60 КК України. Статтею 60 КК України з урахуванням змін передбачено, що покарання у виді арешту застосовується до засуджених військовослужбовців, що виконується на гауптвахті. Також з ст. 11 КВК України виключено «арештні дома» із переліку видів органів і установ виконання покарань. Відтак, виконання вироку в частині призначеного покарання у виді арешту стосовно ОСОБА_4 , яка не є військовослужбовцем є неможливим. Тому, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України просить призначити ОСОБА_4 інше покарання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому, зазначивши, що засудженому ОСОБА_4 необхідно замінити покарання у виді арешту на пробаційний нагляд.

Представник органу з питань пробації та засуджений на виклик суду не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду подання були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 135 КПК України. Причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку із чим, судом, відповідно до вимог ч.5 ст. 539 КПК України ухвалено рішення про розгляд подання за відсутності уповноваженої особи органу з питань пробації та засудженого, які повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ст. 135 КПК України.

Розглянувши подання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, суд дійшов до наступних висновків.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту.

Вирок набрав законної сили 16.07.2024.

Станом на день звернення прокурора з даним клопотання, покарання у виді арешту ОСОБА_4 не відбуте.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, яким внесено зміни до ст. 60 КК України. Статтею 60 КК України з урахуванням змін передбачено, що покарання у виді арешту застосовується до засуджених військовослужбовців, що виконується на гауптвахті. Також з ст. 11 КВК України виключено «арештні дома» із переліку видів органів і установ виконання покарань.

Таким чином, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Відповідно до п. 23 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Кримінального кодексу України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023), одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) передбачає такі види покарання як: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Тобто, на даний час такий вид покарання, як арешт, із санкції ч.1 ст. 309 КК України виключено, що поліпшує становище засудженого ОСОБА_4 , призначене судом покарання не відбув та який не є військовослужбовцем, суд вважає можливим замінити невідбуту частину покарання у виді арешту іншим покаранням у виді пробаційного нагляду, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX від 23.08.2023 року) із врахуванням положень ст. 72 КК України.

Згідно із ст. 59-1 КК України, передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з набрання законної сили Законом України № 3342-IX від 23.08.2023, який пом`якшує відповідальність, невідбуте ОСОБА_4 покарання у виді 4 місяців арешту підлягає заміні на більш м`яке - у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539, КПК України, ст. ст. 5, 59-1, 60, 72, 126-1 КК України та п. 23 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуте покарання, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 8 (вісім) місяців відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступі обов`язки протягом пробаційного нагляду: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня постановлення його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі ухилення ним від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до частини 3 статті 389 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1