УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 Справа №607/9843/23 Провадження №1-кп/607/966/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження №0001223, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Зборів, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2021 року за ч.2 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, -

встановив:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2022 року у судовому провадженні ЄУН -607/9549/22 ОСОБА_4 видано обмежувальний припис на строк шість місяців і тимчасово покладено на нього обов`язки у виді заборони: 1) перебувати у місці проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) наближатися на відстань ближче ніж п`ятсот метрів до ОСОБА_5 ; 3) наближатися на відстань ближче ніж один кілометр (1000 метрів) до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування,телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_4 10 листопада 2022 року ознайомлений з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі ЄУН - 607/9549/22, яким щодо нього винесено обмежувальний припис. Проте, у ОСОБА_4 10 листопада 2022 року близько 11 год. 30 хв. виник умисел не виконувати обмежувальний припис встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2022 року у справі ЄУН - 607/9549/22. Реалізуючи його, усвідомлюючи, що йому заборонено протягом шести місяців перебувати за адресою АДРЕСА_2 у місці проживання ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче ніж п`ятсот метрів до ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче ніж один кілометр (1000 метрів) до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 ; у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, ОСОБА_4 умисно, всупереч ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а оскарження не зупиняє його виконання, 10 листопада 2022 року близько 11:30 год. перебував за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , де розпочав відносно неї словесний конфлікт під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, тобто порушив вимоги обмежувального припису.

ОСОБА_4 10 листопада 2022 року близько 13 год. 50 хв., продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайнного суду №607/9549/22 від 09 листопада 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом шести місяців перебувати у місці проживання ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань ближче ніж п`ятсот метрів до ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче ніж один кілометр (1000 метрів) до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Також, 10 листопада 2022 року, близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 607/9549/22, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом шести місяців перебувати у місці проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань ближче ніж п`ятсот метрів до ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче ніж один кілометр (1000 метрів) до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Крім цього, 10 листопада 2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду № 607/9549/22 від 09 листопада 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом шести місяців перебувати у місці проживання ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань ближче ніж п`ятсот метрів до ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче ніж один кілометр (1000 метрів) до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 ; у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України у зв`язку із дійовим каяттям. У клопотанні зазначено, що він щиро розкаюється у вчиненому, вперше вчинив кримінальний проступок та примирився з потерпілою ОСОБА_5 . Він надав суду заяву потерпілої ОСОБА_5 з якої вбачається, що в неї відсутні претензії будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 , вона просить закрити кримінальне провадження та проводити судовий розгляд без її участі.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечила.

На підставі ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім кримінальних правопорушень щодо яких встановлено застереження в законі; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненні заподіяної шкоди.

Факт дійового каяття особи повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Відсутність хоча би однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитків (постанова Верховного Суду від 06 вересня 2022 року в справі ЄУН - 497/374/2021).

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України є дійове каяття, яке полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. При цьому відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, а виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. При цьому щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася; активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В обвинувальному акті не зазначено обставини, яка пом`якшує покарання - сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обов`язковою складовою дійового каяття. На цій стадії судового розгляду кримінального провадження така обставина судом не встановлена.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше суджений вироком Тернопільського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2021 року за ч.2 ст.186 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 2 роки. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості" зазначено, що судимість визначається, як правовий стан особи, який виникає у зв`язку з її засудженням і призначенням кримінального покарання та за перелічених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків.

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа ЄУН - 148/871/17) з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості особа визнається такою, що має судимість. Її кримінально-правовими наслідками є те, що судимість: 1) враховується при встановленні повторності та рецидиву злочинів (ст.32, 34 КК), як кваліфікуюча ознака або як обставина, яка обтяжує покарання (п.1 ст.67 КК); 2) унеможливлює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК), примиренням винного з потерпілим (ст.46 КК), передачею особи на поруки (ст.47 КК), зміною обстановки (ст.48 КК); 3) виключає можливість призначення окремих видів покарання (ч.2 ст.62 КК); 4) як одна з ознак, що характеризують особу винного, враховується відповідно до загальних засад призначення покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК), а також при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК), та за наявності обставин, що пом`якшують покарання (ст.69-1 КК); 5) впливає на висновок про можливість виправлення без реального відбування покарання та звільнення від нього з випробуванням (ст.75 КК); 6) обумовлює розмір призначеного покарання, який особа має фактично відбути, для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від його відбування (п.2 ч.3 ст.81, п.2 ч.3 ст.107 КК), а також про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (п.2 ч.4 ст.82 КК); 7) може впливати на застосування амністії та помилування, спеціальних видів звільнення від кримінальної відповідальності (ч.4 ст.212 КК) тощо.

Суду не наданодоказів зняття чи погашення судимості ОСОБА_4 за вироком Тернопільського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2021 року. Оскільки, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, будучи раніше судимим, відсутня обов`язкова передумова для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, тобто вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Враховуючи наведене клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 12, 45 КК України, 284, 285, 286, 288, 392, 395 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст.45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1