н/п 1-кс/490/804/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

11 лютого 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Вінниця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, військовослужбовця, перебуває на посаді кулеметника 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України -,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001043 від 15.12.2024.

Клопотання мотивує тим, що 15.12.2024, близько 18:20 години, в темний час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухався по сухій асфальтованій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах міста Південноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, відмежовані одна від одної лінією дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), в напрямку від міста Вознесенськ до міста Первомайськ Миколаївської області.

В цей час, у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги рухався автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (працівника СБУ в Херсонській області).

Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, суцільна лінія, п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1, ПДР України, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, безпідставно змінивши напрямок руху керованого ним транспортного засобу, не переконався, що виїзд на смугу зустрічного руху буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного інтервалу, створивши аварійну ситуацію зустрічному автомобілю марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , після чого, обидва транспортних засоби змінили напрямок руху в одному напрямку, на смугу при русі до м. Первомайськ, на зближення, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів передніми частинами.

Неправомірними діями водія ОСОБА_6 пасажирам автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завдано тілесних ушкоджень, від яких вони загинули на місці пригоди.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог дорожньої розмітки 1.1 та п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 15.03.2025 року включно, зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому не заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0001043 від 15.12.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286? КК України.

16.12.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

16.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1КК України.

18.12.2024 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.02.2025 року включно.

07.02.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 16.03.2025.

Вирішуючи заявлене слідчим клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2024 схемою до нього та фототаблицею, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.12.2024; актом за результатами медичного огляду ОСОБА_12 на стан сп`яніннята іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив злочин, який належить до особливо тяжкого та відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та у випадку доведення виниу вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Може незаконно впливати на потерпілих та свідків оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху та був позбавлений права керування транспортними засобами, а відтак може вчинити інше правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Проте, ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що прокурором такий формально вказаний та не доведений в судовому засіданні. При цьому вказаний ризик не враховувався при застосуванні запобіжного заходу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання на строк від 7 до 12 роківпозбавленням волі, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти безпеки руху та експлуатації транспорту, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків, які з часом не зменшилися.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину (який спричинив загибель людини), суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 11 лютого 2025 року до 15 березня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1