Справа № 214/6289/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0521) щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Світлогірське Кобиляцького району Полтавської області, громадянство України, яка має професійно-технічну освіту, не працює, не заміжня, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 15.05.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 03.12.2021 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.12.2022 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком суду від 03.12.2021 остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підстав ст.ст.75,76 КК Украйни звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.06.2023 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання покарання за вироком від 01.12.2022 остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 23.08.2023 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання з вироком від 22.06.2023 остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці. За ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 22.06.2023 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- 25.01.2024 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 23.08.2023 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- 25.04.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання з вироком від 25.01.2024 остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000971 від 04.08.2023 щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до зазначеного обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за таких обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. На теперішній час, воєнний стан продовжено Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024, який затверджений Законом України №4024-ІХ від 29.10.2024. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб, тобто до 08.02.2025.

01.08.2023 приблизно о 13-30 годині, ОСОБА_4 прийшла до квартири АДРЕСА_3 за запрошенням потерпілого ОСОБА_6 .

В той же день, 01.08.2023 приблизно о 14-30 годині, ОСОБА_4 , діючи повторно, в період дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного збагачення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 заснув, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно належне потерпілому ОСОБА_6 , а саме будівельний фен «PRACTYL PLD2180F», вартість якого становить 640 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном зникла з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 спричинений матеріальний збиток у розмірі 640 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням, в якому просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 01.08.2023 щодо таємного викрадення майна у розмірі 640 грн. на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Обвинувачена не заперечувала проти заявленого прокурором клопотання та пояснила, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй зрозумілі, вона з ними згодна та не бажає продовжувати судовий розгляд за вказаним епізодом.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження, у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року, заява №10249/03).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як слідує з загального правила, що закріплене у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився мінімальний розмір завданої шкоди, що визначає кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, яка до внесення змін до КУпАП Законом №3886-ІХ складала 302,80 грн.

Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1. п.169.1. ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п. 169.1.1, п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи з 01.01.2023 - встановлений в розмірі 2684 гривні.

Таким чином, межею адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна є його вартість в розмірі 2684 грн.

Зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений, а зазначений в ст.51 КУпАП.

Таким чином, внесені Законом №3886-ІХ зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, тому дія цього Закону має зворотну дію у часі, отже скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), з якого слідує, що зміни до ст.51 КУпАП, які стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь, як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваним мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з його розміру, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як зазначалося вище, згідно з обвинувальним актом, на момент внесення відомостей до ЄРДР, дії ОСОБА_4 кваліфікувались за ч.4 ст.185 КК України, як повторне вчинення крадіжки майна в умовах воєнного стану.

Разом з цим, 01.08.2023, тобто на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000971 від 04.08.2023, розмір матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_6 , становила 640,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у викраденні якого вона обвинувачується за епізодом від 01.08.2023 не перевищує 2684 грн., тобто двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та станом на день розгляду кримінального провадження судом не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а може бути лише підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з абз.4 ч.7 ст.284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої, зокрема, п.4-1 ч.1 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Так, судом роз`яснено обвинуваченій зміст Закону №3886-ІХ, яким внесені зміни до КУпАП та положення КК України, які втратили чинність, як правова підстава для притягнення її до кримінальної відповідальності. При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на закриття кримінального провадження щодо неї з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, враховуючи вимоги ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченої, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 01.08.2023, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати у провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4-1 ст.284, ст.372, ч.3 ст.479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000971 від 04.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 01.08.2023 щодо таємного викрадення майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 640 грн. 00 коп. закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ будівельний фен марки «PRACTYL», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд (том 2 а.с.34, 35).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 28.01.2025.

Суддя ОСОБА_1