ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000542 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08.11.2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання за ч.4 ст.358 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання: - за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; - за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; - за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року, та остаточно ОСОБА_9 вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було дотримано вимог, передбачених ст.69-1 КК України, оскільки, відповідно до вироку судом встановлено обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Також обвинувачений своїми діями збитків не завдав та шкоди не заподіяв.

Проте, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; - за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; - за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, обвинувачений ОСОБА_9 , 08.09.2024 року, близько 18 години, рухався по ж/м Парус, в м.Дніпро, де поблизу пішохідної алеї знайшов та підняв з землі паспорт громадянина України, зразка 1994 року, серії НОМЕР_1 , виданий 14 грудня 1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишив собі та став зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно заволодів зазначеним вище паспортом громадянина України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_9 , 08.09.2024 року, близько 18.40 годин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: у кв. АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, усвідомлюючи, що раніше привласнений ним паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 є офіційним документом, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, діючи умисно, з метою подальшого використання, підробив паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 14.12.1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: за допомогою канцелярського ножа видалив первинні фотокартки з зображенням обличчя власника з першої та третьої сторінок, після чого за допомогою клея-олівця вклеїв дві фотокартки з зображенням власного обличчя на першу та третю сторінки.

Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_9 , 08.10.2024 року, приблизно о 18.46 годин, знаходився біля супермаркету «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Метробудівська 12, де на вимогу співробітників Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, під час з`ясування обставин словесного конфлікту, пред`явити документ, який посвідчує особу, реалізуючи свій злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, розуміючи, що паспорт громадянин України, серії НОМЕР_1 , виданий 14.12.1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є підробленим, в якому до первинного змісту внесені зміни шляхом заміни фотокарток на його першій, третій та п`ятій сторінках (первинні фотокартки видалені, після чого на їх місця вклеєні інші), пред`явив його співробітникам поліції в якості документа, який дав останнім можливість візуально встановити його особу, таким чином, діючи умисно, використав завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ст. 382 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 69-1 КК України, що міститься у цій частині вказаного Кодексу, встановлено, що за наявності передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 цього ж Кодексу обставин, які пом`якшують покарання (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав в повному обсязі, обставиною, що пом`якшує покарання судом першої інстанції визнано - щире каяття, також судом враховано, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, крім того, обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Отже, за вказаних обставин суд першої інстанції мав призначити покарання ОСОБА_9 з дотриманням положень ст. 69-1 КК України, однак цього зроблено не було, адже покарання за ч.4 ст.358 КК України судом призначено у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, тобто у розмірі, який перевищує дві третини його максимального строку.

Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, покарання ОСОБА_9 за ч.4 ст.358 КК України має бути знижено на підставі ст. 69-1 КК України, а саме: - за ч.4 ст.358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі, - за ч.1 ст.358 КК України має бути призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, а за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі та остаточно призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України на строк, що не оскаржується прокурором.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, згідно із п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на призначення більш суворого покарання, ніж це передбачено КК України, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 - змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання: - за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; - за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; - за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року, та остаточно вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4