Справа № 642/7684/24
Провадження № 1-кс/642/122/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю секретаря судового засідання: прокурора захисника підозрюваного - ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 04.12.2024 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, з середньою освітою, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останні рази: 07.06.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, 28.10.2020 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, 21.12.2022 звільнений умовно-достроково від відбування покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 04.12.2024 у відношенні ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001744 від 04.12.2024 за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 03.12.2024, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , використовуючи інстальовані на мобільному телефоні «Moto e 20», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 застосунок месенджера «Telegram» та авторизовані у ньому аккаунти з найменуванням « ОСОБА_8 » (ID - ), що прив`язаний до н.т. НОМЕР_4 та з найменуванням «у вигляді трьох емодзі» (ID - ), що прив`язаний до н.т. НОМЕР_3 , добровільно налагодили постійний зв`язок з невстановленою особою - представником держави-агресора рф на ім`я « ОСОБА_9 », більш точні дані особи не встановлено.

Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа під нікнеймом « ОСОБА_9 », запропонувала їм за матеріальну винагороду за фіксування будівель, адреси яких він направляв для виконання, що являли собою будівлі, в яких розміщувались військовослужбовці ЗС України, та приватні будинку, в яких проживали співробітники СБУ.

У ході особистого листування через застосунок месенджера «Telegram» із вищевказаним користувачем у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 03.12.2024, виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, за умов нерозміщення такої інформації у відкритому доступі ГШ ЗСУ, МОУ або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави - рф, яка здійснює збройну агресію проти України.

З метою реалізації вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_7 , діючи умисно та добровільно, шляхом власного спостереження, а також особистого спілкування з іншими особами, здійснили дії, направлені на здобуття інформації щодо місця проживання співробітників СБ України.

Надалі, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі з особою ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на поширення інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, в невстановлений досудовим розслідуванням час направились за адресами, які були надані в особистому листуванні в месенджері «Телеграм», особою, з нікнеймом « ОСОБА_9 », та на мобільний телефон «Moto e 20», здійснили фотографування будинків, за адресами: АДРЕСА_3 та квартири за адресою: АДРЕСА_4 , які належать та перебувають у користуванні співробітників СБ України.

Надалі, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі з особою ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи авторизовані на власному мобільному телефоні аккаунти у месенджері «Telegram» з найменуванням « ОСОБА_8 » (ID - НОМЕР_5 ) що прив`язаний до н.т. НОМЕР_4 та з найменуванням «у вигляді трьох емодзі» (ID - НОМЕР_6 ) що прив`язаний до н.т. НОМЕР_3 , діючи умисно з ідеологічних переконань, добровільно, в невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 03.12.2024 в особистих листуваннях з вищевказаним користувачем месенджера «Telegram» з найменуванням аккаунту « ОСОБА_9 », поширили відомості щодо місця проживання працівників СБ України, а саме адресу приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі з особою ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на поширення інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, перебуваючи в невстановленому місці, отримали повідомлення в мобільному месенджері «Telegram» від користувача « ОСОБА_10 », який надав завдання здійснити фотографування адреси, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_5 , де на той час розташовувались окремі військовослужбовці та засоби ВЧ НОМЕР_7 та розміщуються військовослужбовці, які виконують бойові завдання на території міста Харкова.

Так, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі з особою ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, направились за адресою АДРЕСА_5 , з метою здійснення фотографування та відеозапис будівлі для подальшого пересилання інформації. Усвідомлюючи, що вони знаходиться поблизу військового об`єкта, здійснили фото та відеозапис вказаної будівлі, достовірно розуміючи, що вказана територія використовується збройним формуванням, після чого вдвох вчинили конклюдентні дії, направлені на пересилання вказаних зображень та відеозаписів, особі з найменуванням аккаунту « ОСОБА_9 »,

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_7 , вчинили всі дії, які вважали за необхідне для доведення свого злочинного наміру, направленого на поширення інформації про розташування Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості якщо така інформація не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими органами, вчинене в умовах воєнного стану до кінця.

19.01.2025 о 12:10 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114 - 2 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про результати проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, протоколом огляду предмету від 17.12.2025, рапортом ДВКР СБ України про причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , наданими у ході допиту свідка ОСОБА_11 , скріншот листування, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , наданими у ході допиту свідка ОСОБА_13 , скріншот листування, листом від т.в.о. командира військової частини НОМЕР_7 , ОСОБА_14 , протоколом обшуку від 19.01.2025, в ході проведення якого було вилучені речові докази.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114 - 2 КК України, тобто поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави - рф, яка здійснює збройну агресію проти України, вчинене за попередньою змовою группою осіб за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, офійних джерел існування та міцних соціальних зв?язків не має, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційну роботу не має, раніше неодноразово судимий, тому маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому, з огляду на його моральні якості, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, необгрунтованість підозри, підозрюваний свою провину не визнає, просятьсуд відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку всі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що слідчими СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001744 від 04.12.2024 за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

19.01.2025 о 12:10 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114 - 2 КК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав та пояснив, що не вчиняв його. Але, на даний час обґрунтованість підозри у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114 - 2 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом про результати проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, протоколом огляду предмету від 17.12.2025, рапортом ДВКР СБ України про причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , наданими у ході допиту свідка ОСОБА_11 , скріншот листування, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , наданими у ході допиту свідка ОСОБА_13 , скріншот листування, листом від т.в.о. командира військової частини НОМЕР_7 , ОСОБА_14 , протоколом обшуку від 19.01.2025, в ході проведення якого було вилучені речові докази.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть пред`явленого обвинувачення та покарання за його вчинення, до того ж не має законних джерел отримання заробітку, не працює, не має міцних стійких соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні не має ані неповнолітніх дітей, ані батьків похилого віку, тобто за місцем його мешкання нічого не утримує, тому усвідомлюючи незворотність настання покарання є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби.

Підозрюваний ОСОБА_5 може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, виїхати за межі Харківської області, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити незаконні дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому буде відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні, умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 може вчинити новий злочин у сфері поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави - рф, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання прибутку, а припинення його протиправної діяльності не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів, що свідчить про те, що ОСОБА_5 має стійку антисоціальну спрямованість, тому в даному випадку наявне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення інших кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.114-2 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам.

Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, вчинений в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Стороною захисту під час розгляду даного клопотання не наведено доводів та не надано належних доказів, що спростовують обґрунтованість пред`явленої підозри та свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш мякий запобіжний захід.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Але, абзацом 3 ч.4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тобто визначення розміру застави особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, є правом слідчого судді (крім випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором).

З огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, суд відповідно до абзацу 3 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 04.12.2024 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№27) строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 20 березня 2025 року, взявши його під варту в залі суду негайно без визначення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20 січня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 20 березня 2025 року включно.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_5 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1