У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10376/23

№ 1-кп/183/1064/24

20 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 06.07.2023 року до ЄРДР за № 0000911 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має загальну середню освіту, не працюючого, неодруженого, який не є особою з інвалідністю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06 січня 2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 29 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік позбавлення волі до вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2017 року, до відбуття покарання 5 років позбавлення волі;

- 13 серпня 2018 року Баглейським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів частково приєднано до вироку Дніпровського районного судум. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року, до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- 21 червня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, строком на 3 роки; -

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

В прокурор заявила клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Водночас 05 червня 2023 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , знаходився у приміщенні торгівельної зали магазину «Велике Пузо», розташованого за адресою: вул. Технікумівська, 29, м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачив на торгівельних поличках різний товар, що належить ФОП « ОСОБА_5 ». В цей час у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення товару, який знаходився у приміщенні вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, 05 червня 2023 року приблизно о 18 годині 41 хвилина ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні торгівельної зали магазину «Велике Пузо», розташованого за вищевказаною адресою, підійшов до торгівельних полиць з продукцією кави та взявши правою рукою з полиці каву «JacobsMonarch» 300 г., розчинна економ пакет в кількості 1 шт., вартістю 552 грн та сховав її під шорти і направився на вихід з магазину.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном перетнувши касову зону зазначеного магазину та не розрахувавшись за товар, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши матеріальну шкоду ФОП « ОСОБА_6 » на загальну суму 522 гривні.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Водночас, 06 червня 2023 року приблизно о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_3 проходив біля кіоску «Шаурма №1», який розташований за адресою: вул. Гетьманська, 31, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де виявив відчинені двері до приміщення вищевказаного кіоску. В цей час у останнього виник прямий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у приміщенні вказаного кіоску.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, 06 червня 2023 року приблизно о 19 годині 41 хвилина ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей вказаного кіоску та заглянувши до приміщення, виявив на столі мобільний телефон марки «REDMI Note 5» малинового кольору в силіконовому чохлі золотистого кольору, який визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання.

В подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність знаходячись у вищевказаний час та місці, зайшов до приміщення кіоску та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для потерпілої ОСОБА_7 підійшов до столу на якому знаходився мобільний телефон марки «REDMI Note 5» малинового кольору в силіконовому чохлі золотистого кольору, вартістю 2.670 гривень, взяв його правою рукою і поклав до задньої кишені своїх штанів та відразу направився на вихід з кіоску.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 2.670 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 став переховуватись від суду.

Таким чином, враховуючи зазначене, а також обґрунтоване обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 , будучи обвинуваченим у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, достовірно знаючи, що справа відносно нього знаходиться в суді, розуміючи, що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, став переховуватись від суду.

Крім того, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних, корисливих, тяжких злочинів, знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, у тому числі і тяжкої категорії.

Враховуючи зазначене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши думку прокурора та потерпілого, суд вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду є доведеним.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання судом встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 189, 190 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1