Справа № 606/2379/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 14 листопада 2024 рокувідносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Микулинці, зареєстроване та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/18310/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

У ОСОБА_3 , який достовірно знав про вищевказану постанову суду щодо позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, виник злочинний умисел на умисне невиконання рішення суду.

Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо умисного невиконання постанови суду, а саме: 02.09.2024 близько 14 год.40 хв. здійснював керування транспортним засобом TOYOTA AVENSIS державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Лесі Українки, що в смт. Дружба Тернопільського району Тернопільської області, порушив правила дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Будучи допитаним в судовому засіданні, по суті правопорушення повідомив, що він знав про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду, однак вирішив поїхати до друзів. У вересні 2024 року, керуючи автомобілем Тойота не впорався з керуванням, порушив правила дорожнього руху, за що був притягнутий до відповідальності, щиро розкаювався у вчиненому, просив суворо не карати, зобов`язувався не допускати вчинення правопорушень в майбутньому.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином; обставини кримінального провадження, а саме визнання вини самим обвинуваченим та його відмова від дослідження доказів, зібраних на досудовому слідстві; позицію сторін щодо покарання, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів громадян; відсутність обставин, які б обтяжували покарання; обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину; відомості про особу обвинуваченого - те, що він раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому із альтернативних покарань покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення.

Таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1