Провадження по справі № 1-кп/752/891/25
У Х В А Л А

"10" лютого 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000113, дані про яке 23.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, обох обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 ,

встановив:

У липні 2023 до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ,

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України, та просив призначити судовий розгляд на підставі акта.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акта, посилаючись на його невідповідність нормам ст. 291 КПК України. Вважають, що формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_10 , є неконкретним, а виклад фактичних обставин не відповідає формулюванню обвинувачення. Зокрема вказували на те, що ОСОБА_10 інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, між тим ні формулювання обвинувачення, ні встановлені обставини не містять даних про розподіл ролей, вид співучасті як щодо ОСОБА_4 , так і щодо інших невстановлених осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження. Аналогічні порушення містяться щодо таких кваліфікуючих ознак як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також такої кваліфікуючої ознаки як сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами.

Вважають, що відсутність вказаних даних у обвинувальному акті, порушує право на захист, оскільки повноцінно реалізувати це право від неконкретно сформульованого обвинувачення, а у даному випадку взагалі не сформованого, неможливо. Також вказували на те, що їх підзахисний потребує роз`яснення пред`явленого обвинувачення, але невиконання вимог ст. 291 КПК України, позбавляє таке роз`яснення надати.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав захисників. Вважає, що формулювання обвинувачення йому незрозуміле. Просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Захисник ОСОБА_7 також підтримав позицію захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в частині формулювання обвинувачення. Вважає, що такі саме порушення містяться щодо формулювання обвинувачення, яке пред`явлено його підзахисному. Також просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника ОСОБА_7 .

Прокурор проти клопотання заперечив, посилався на те, є сталою практика, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Вважає, що підстави для повернення акта відсутні. Просив у клопотанні відмовити.

Суд, виконавши вимоги ст.ст.342-345 КПК України, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши виключно його зміст та реєстр матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України (не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинувачених на цій стадії кримінального процесу), приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акта до судового розгляду, норми ст. 314 КПК УКраїни покладають на суд обов`язок у підготовчому судовому засіданні перевірити обвинувальний акт на відповідність його вимогам КПК України.

Згідно із ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вимоги до обвинувального акта викладені ст. 291 КПК України.

Обвинувачення згідно із п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб?єкт, об?єкт, суб?єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так зі змісту обвинувального акта ОСОБА_11 обвинувачується у організацїі незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також у сприянні вчинення таких дій порадами, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Зі змісту обвинувального акта ОСОБА_4 також обвинувачується у організацїі незаконного переправлення осіб через державний кордон України, та у сприянні вчинення таких дій порадами, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Його діяння також кваліфіковані за ч.3 ст. 332 КК України.

У обвинувальному акті викладені фактичні обставини та формулювання обвинувачення в частині організації обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_4 незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Так, згідно із змісту обвинувального акта, дії ОСОБА_3 й ОСОБА_4 , щодо підшукання громадян, які мають намір перетнути кордон, отримання від них документів, грошових коштів та передача їх інших особам, спрямування осіб до м. Одеси та керування їх діями, щодо перетину кордону та поведінкою після його перетину, входили в розроблений план дій та розподіленим ролям.

Між тим, у обвинувальному акті взагалі не викладені фактичні обставини та формулювання обвинувачення щодо інкримінованих обвинуваченим діянь із сприяння вчиненню незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, між тим як воно висунуто як обвинуваченому ОСОБА_10 , так і ОСОБА_4 (а.с. 10). Також не є зрозумілим, чи сприяли вони вчиненню незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами за попередньою змовою, чи ні, та чи був корисний мотив.

Така неповнота формулювання пред`явленого обвинувачення є суттєвим порушенням права на захист, оскільки позбавляє обвинувачених можливості бути повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого їм обвинувачення зокрема й для того, щоб реалізувати можливість підготуватися до захисту.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Вищевикладені обставини надають можливість суду погодитися із доводами сторони захисту, викладеними у клопотанні про повернення обвинувального акту, і зробити висновок про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як такому , що складений із суттєвими недоліками.

Суд погоджується із стороною захисту, що у даному випадку пред`явлення неконкретного обвинувачення, позбавляє їх повноцінно реалізувати право на захист від не конкретно, неповно сформульованого обвинувачення.

Вказані порушення перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду. Суд не погоджується з доводами прокурора, що права прокурора на виклад формулювання обвинувачення й правової кваліфікації на розсуд прокурора, оскільки у даному випадку він взагалі не виклав обвинувачення у певній частині. Так, обвинувачення може бути змінено, доповнено, уточнено, но прокурор не вбачав за необхідне це робити.

З урахуванням наведеного, клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п. 13 ч. 1 ст.3, ст. 291, 314-315 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , обох обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її скарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.02.2025 о 15 год.

Суддя ОСОБА_1