Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року

Справа № 635/905/25

Провадження № 1-кс/635/255/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 25 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване обґрунтованістю підозри відносно підозрюваного ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 25 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України та наявністю ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим просить суд, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному без визначенням розміру застави строком на 60 днів.

Стислий виклад позиції сторін кримінального провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави та навів обґрунтування підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний зазначив, що не визнає обґрунтованість підозри, але зазначив, що дійсно не повернувся до військової частини, оскільки у нього була хвора нога. Також в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави слід задовольнити, виходячи з наступного.

Слідчий у клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 11.05.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 .

Однак, ОСОБА_4 , який проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно тимчасово ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, після завершення 18.10.2022 стаціонарного лікування та відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів, 18.11.2022 не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та у період часу з 18.11.2022 по теперішній час незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 і проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, до моменту виявлення його правоохоронними органами.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, з 18.11.2022 вільний час проводить на власний розсуд.

30.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем(крім строкової служби), вчиненого в умовах воєнного стану.

30.01.2025 о 18:12 годині(час фактичного затримання) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень:

Надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а саме: витяг з ЄРДР від 24.01.2023; повідомлення військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення; актом службового розслідування про відмову виконання наказу військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (а.с.14-17); протокол допиту свідків у вказаному кримінальному провадженні(а.с.39, 56); довідка про придатність військовозобов`язаного до проходження військової служби(а.с.19) свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Таким чином, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 5 статті 407 КК України, відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`ти до десяти років.

Характер та фактичні обставини військового злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а також факт, що підозрюваний являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на теперішній час яка розформована, створює умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, а також починаючи з 18.11.2022 незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 нікого не повідомив до моменту фактичного затримання, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки відноситься до тяжкого злочину, якій вчинено в період дії воєнного стану в країні.

Підозрюваний будучи обізнаним про тяжкість покарання та враховуючи обставини вчинення даного злочину, свідчать про те, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальну відповідальності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання підозрюваного на те, що він не повернувся до військової частини НОМЕР_1 , оскільки мав травму ноги та незадовільний стан здоров`я, як на підставу необґрунтованості підозри, слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами.

В даному випадку, суд погоджується, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідка у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, а підозра також обґрунтовується показаннями свідків, підозрюваний зможе здійснювати вплив на свідків по вказаному кримінальному провадженню з метою подальшої відмови від наданих вже показань та спонукання надання ними(свідками) показань органу досудового розслідування із завідомо неправдивою інформацією стосовно подій злочину.

Зазначене вказує, що існує ризик передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, не має джерел доходів, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, що об`єктивно вказує на можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби, а тому даний ризик є актуальним на даний час.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо існування ризику, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується посилання прокурора, на наявність ризику щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином(п.4 ч.1 ст.177 КПК України), слідчий суддя вважає їх не доведеним та не приймає до уваги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, враховує обставини, які передбачені статтею 178 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є уродженцем с.Докучаєвське, Харківської області Харківського району, громадянин України, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання в межах строків досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану, суд відповідно до положень частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного., оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні військового кримінального правопорушення, передбаченогог статтею 407 КК України.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів без визначення розміру застави та таке обмеження права підозрюваної на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 197, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів в межах строку досудового розслідування до 30 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали - до 30 березня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому статтями 111,112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 04 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7