Справа № 638/5301/25
Провадження № 1-в/638/394/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Великий Тростянець, Пролтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, до засудження не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 02.09.2022 вироком Октябрського райсуду м. Полтави за ст.ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 20.04.2023 вироком Київського райсуду м. Полтави за ст.ст. 185 ч.ч. 2, 3, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі;

про приведення вироку суду у відповідність до вимог діючого законодавства, у зв`язку з засудженням за діяння, караність якого законом усунена,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2025 адміністрація ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з поданням про приведення вироку Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 у відношенні засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

В поданні ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» зазначено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває в установі кримінальне покарання за вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023, яким він був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст. 185 ч.ч. 2, 3 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 1 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, з визначенням остаточно до відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі.

З урахуванням приписів Закон № 3886-IX, в поданні ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» ставить питання щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 за ст. 185 ч. 3 КК України; від призначеного вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 покарання за ст. 190 ч. 2 КК України за епізодом від 28.11.2021, так як на теперішній час карність вищезазначених діянь за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 кримінальним законом усунена, а тому вироки суду підлягають приведенню у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

При таких обставинах на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути подання у відсутності зазначених осіб, за наявними матеріалами.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)», так як вимоги ґрунтуються на приписах КК України.

Суд вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та дослідивши відповідні матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , вважає подання ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених : за ст. 185 ч. 1 КК України до 6 місяців арешту; за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі приписів ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_4 остаточно визначено до відбуття покарання у виді 1 рік 2 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_4 , крім іншого, визнано винним за ст. 190 ч. 2 КК України у вчиненні шахрайства, яке було вчинено 28.11.2021 у відношенні майна потерпілого ОСОБА_5 , вартість якого становить 850 гривен.

Також, вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених : за 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі приписів ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_4 остаточно визначено до відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023, ОСОБА_4 остаточно визначено до відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_4 визнано винним :

- за ст. 185 ч. 2 КК України у таємному викраденні належного потерпілому ОСОБА_6 майна, яке було вчинено 01.01.2022, вартість якого становить 1150 гривен

- за ст. 185 ч. 3 КК України у таємному викрадені належного потерплим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майна, яке було вчинено, відповідно, 06.02.2022 та 07.02.2022, вартість якого становить, відповідно, 975 гривен та 1500 гривен.

Засуджений ОСОБА_4 на теперішній час відбуває призначене вищевказаним вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)».

Приписи ч. 1 ст. 2 КК України передбачають, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Станом на 28.11.2021, 01.01.2022, 06.02.2022, 07.02.2022, тобто на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому, зазначених у вироках суду кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.ч. 2, 3, 190 ч. 2 КК України викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становило, відповідно у 2021 році - 227 гривен, а у 2022 році - 248,1 гривен.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривен, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 гривен.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив суму, яка перевищує 2270 гривен (1135х2=2270).

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривна, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,5 гривен.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.ч. 2, 3 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив суму, яка перевищує 2481 гривни (1240,5х2=2481).

Приписами ч. 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», передбачено, що у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акту в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Приписами ст. 58 Конституції України, передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При таких обставинах суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч.ч. 2, 3 КК України, за епізодами вчинення викрадання шляхом шахрайства та крадіжки майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у яких обвинувачувався та був засуджений вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 та вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 ОСОБА_4 , оскільки вищезазначений розмір викраденого ним майна, на час вчинення шахрайства та крадіжок, не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених законом на 1 січня звітного податкового року, у якому були вчинені кримінальні правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, у зв`язку з декриміналізацією діянь, а саме : заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України; таємних викрадень належного потерпілим ОСОБА_6 майна, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, належного потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майна, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України за вчинення яких вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 та вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 був засуджений ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироками суду покарань за ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч.ч. 2, 3 КК України по вказаним епізодам, а саме : виключити з вироку Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 епізод вчинення викрадання шляхом шахрайства майна ОСОБА_5 за ст. 190 ч. 2 КК України; виключити з вироку Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 епізод вчинення крадіжки майна ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 2 КК України; звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Також, з вироку Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 підлягає виключенню посилання на приписи ст. 70 ч. 1 КК України, щодо визначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022, остаточно ОСОБА_4 необхідно призначити до відбуття покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 та вирок Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 5, 74, 185 КК України, керуючись ст.ст. 371, 372, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» «Про приведення вироків суду у відповідність до вимог діючого законодавства, у зв`язку з засудженням ОСОБА_9 за діяння, караність якого законом усунена», - задовольнити.

Привести вирок Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України за епізодом заволодіння належним потерпілому ОСОБА_5 майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), яке мало місце 28.11.2021, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, за вчинення якого його було засуджено.

В іншій частині вирок Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022 залишити без змін.

Привести вирок Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а саме :

- виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України за епізодом таємного викрадення належного потерпілому ОСОБА_6 майна (крадіжка), яка мала місце 01.01.2022, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, за вчинення якого його було засуджено;

- звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, за вчинення якого його було засуджено;

- виключити з вироку суду посилання на приписи ст. 70 ч. 1 КК України, щодо визначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 та вироком Октябрського райсуду м. Полтави від 02.09.2022, остаточно ОСОБА_4 призначити до відбуття покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок Київського райсуду м. Полтави від 20.04.2023 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1