Справа № 201/3577/25
Провадження № 1-кс/201/1361/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 18.02.2025 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6

УСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання слідчим зазначено, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження № 0000380 від 18.02.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи акаунт в месенджері Telegram зареєстрований на номер НОМЕР_1 нікнейм " ОСОБА_7 ", діючи умисно, в умовах військового стану, надав представнику іноземної держави співробітнику фсб рф ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовує акаунт в месендрежі Telegram зареєстрований на номер НОМЕР_2 нікнейм " ОСОБА_9 ", допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом надсилання останньому в месенджері Telegram інформації щодо розташування смуг захисту Сил оборони, військової техніки ЗСУ та інших підрозділів Сил оборони на території Донецької області.

24.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 №201/3468/25 від 21.03.2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 .

24.03.2025 ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

24.03.2025 ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

24.03.2025 в ході обшуку вилучений мобільний телефон оглянуто та описано в протоколі обшуку, а саме встановлено, що він використовувався ОСОБА_6 для вчинення кримінального правопорушення та містить сліди, які підтверджують його використання під час вчинення кримінального правопорушення.

24.03.2025 постановою слідчого вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000380 від 18.02.2025.

Також у поданому клопотанні слідчим зазначено, що за таких обставин, вказані вище предмети, можуть мати по кримінальному провадженню значення речових доказів, оскільки є предметами та засобами кримінального правопорушення, та можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В даний час вищевказаний предмет знаходяться у службовому приміщенні СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 , що був вилучений в ході обшуку за місцем його проживання.

Слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення поданого клопотання про арешт майна, вважаючи його не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із відсутністю підстав, визначених ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту майно.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження № 0000380 від 18.02.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

24.03.2025 під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2025 року, за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 .

24.03.2025 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

24.03.2025 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою слідчого від 24.03.2025 мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 18.02.2025 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя керується таким.

Відповідно до ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки вилучені предмети підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, в рамках якого здійснюється досудове розслідування та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Одночасно доводи захисника не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами клопотання, зважаючи на встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, що містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути використане як доказ факту протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у справі, могло зберегти сліди злочину, а також може бути використаним слідчим як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і для запобігання його втрати або пошкодження є доцільним накласти на нього арешт.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 18.02.2025 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 від 18.02.2025 року, на тимчасово вилучене 24.03.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон ZTE Blade V50, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 із Sim-картою НОМЕР_1 та Sim-картою НОМЕР_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 17-55 годині 31.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1