Справа № 178/484/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000010 від 06.02.2025 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт.Кринички Криничанський району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту (закінчив 8 класів), одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно працює на посаді робітника з ритуальних послуг в КП «Добробут» КСР, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий-

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

У С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , на початку серпня 2024 року у денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 , у порушення «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою від 08.05.1993 КМУ № 340 (далі - Положення) виник кримінально протиправний умисел на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, з метою його протиправного використання під час керування транспортними засобами або перевірки документів, що посвідчують право керування категорією «В», «В1».

Відповідно до п. 16 Положення, посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, про що ОСОБА_3 , було достовірно відомо.

Реалізуючи кримінально протиправний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, ОСОБА_3 , на початку серпня 2024 року, перебуваючи в АДРЕСА_1 , замовив через мережу Інтернет та отримав підроблений документ, а сааме: посвідчення водія НОМЕР_1 від 10.08.2024 року, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після чого, ОСОБА_3 , залишив дане посвідчення при собі з метою подальшого його використання. 06 лютого 2025 року, близько 12 години 21 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ2105», реєстраційний номер НОМЕР_2 та проїжджаючи по вулиці вул. Виконкомівська, с-ща Кринички, Кам`янського району, Дніпропетровської області, де на перехресті вул. Виконкомівської та Сурської в с-ще Кринички, проїхав на знак 3.1 ПДР «Рух Заборонено», чим порушив правила дорожного руху, в результаті чого був зупинений працівниками поліції поліцейським офіцером громади СВГ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Так, 06 лютого 2025 року, близько 12 години 21 хвилин, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу при перевірці документів, які надають право керування транспортним засобом, ОСОБА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він не проходив установленого порядку отримання посвідчення водія категорії В,В1, пред`явив працівникам поліції посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 10.08.2024 року, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з його особистою фотокарткою та цифровим підписом, яке надає останньому право на керування транспортними засобами категорії «В», тим самим умисно, використав завідомо підроблений документ, яким неправдиво підтвердив право керування транспортним засобом.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/5831-ДД від 11.02.2025 року посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 10.08.2024 року, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виготовлені способом струминного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу струминного принтера, копіра тощо. Бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , не відповідає за способом друку та спеціальним елементам захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст.358 КК України, а сааме: використання завідомо підробленого документа.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується посередньо, раніше не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 358 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Ураховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати - до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речовий доказ, а саме : посвідчення водія НОМЕР_1 , заповнене на імя « ОСОБА_3 »; СD-R диск з відеозаписом з нагрудних бодікамер поліцейських залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи СЕ-19/104-25/5831-ДД від 11.02.2025 у сумі 2785,60 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_9