Справа № 308/5975/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді заяву адвоката ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 , у справі 308/5975/24,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судді ОСОБА_4 , знаходяться матеріали клопотання про продовження строку дії покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000252.

11 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» адвокатом ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , подано заяву про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування заяви про відвід судді заявник вказує про те, що є обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді. На думку адвоката ОСОБА_2 , поведінка ОСОБА_4 , не відповідає вимогам безстороннього і справедливого ставлення суду до підозрюваного ОСОБА_3 як учасника кримінального провадження, оскільки слідчим суддею під час засідання було оголошено перерву та надано можливість прокурору надати додаткові матеріали, що стосуються розгляду у даному кримінальному провадженні. На думку заявника, ці обставини свідчать про наявність позасудових стосунків слідчої судді з стороною обвинувачення..

Учасники провадження до суду не з`явились, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду належним чином, неявка яких не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Розглянувши вказану заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 75, 76 КПК України.

Згідно зі ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також відповідно до ст. 76 цього Кодексу не допускається повторна участь судді в кримінальному провадженні.

Наведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до Першого показника Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою (п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів).

Наявність безсторонності для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини від 24 травня 1989 року у справі «Справа Гаусшильдта»).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-який суддя, щодо якого наявна достатня підстава побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись. У рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Аналізуючи доводи адвоката підозрюваного щодо існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості слідчої судді ОСОБА_4 , суд зазначає, що такими обставинами заявник вважає незаконні, на його думку, процесуальні дії та рішення слідчого судді щодо можливості доопрацювання клопотання слідчим та прокурором.

Таким чином, фактично доводи заяви про відвід ґрунтуються виключно на незгоді з процесуальними діями та рішеннями судді.

Суб`єктивна оцінка учасником справи дій та рішень слідчого судді в частині їх законності, обґрунтованості та правомірності, не є вирішальною при оцінці факту існування об`єктивних сумнівів в неупередженості.

Оцінка таких дій та рішень може бути здійснена у межах апеляційного провадження, якщо така буде ініційована його учасниками. У протилежному випадку це становило би порушення загальноправового принципу остаточності судового рішення «res judicata», а також релевантної цьому принципу засади обов`язковості судових рішень, передбаченої ч. 2 ст. 21 КПК України.

У будь-якому разі, інститут відводу у кримінальному процесі є механізмом, який забезпечує реалізацію права особи на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України). Цей інститут не є інструментом перегляду судових рішень (процесуальних дій) чи додаткового роз`яснення мотивів їх ухвалення (здійснення). Крім того, зазначений інститут не може використовуватися стороною кримінального провадження як інструмент вибору судді, адже це буде суперечити засаді доступу до правосуддя.

Отже, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням чи процесуальною дією не є самостійною підставою для відводу судді в розумінні ст. 75 КПК України, а відтак не містить ознак упередженості, на наявності якої наполягає заявник.

Виходячи з наведеного, суд не знаходить наведені заявником доводи щодо відводу такими, що викликають сумнів в неупередженості слідчої судді ОСОБА_4 ,.

Таким чином, враховуючи те, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі слідчої судді ОСОБА_4 , у розгляді вказаного вище клопотання, викликали обґрунтовані сумніви у її неупередженості, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід слідчої судді з мотивів, зазначених в заяві підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 , у справі 308/5975/24,- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1