У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001858, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001858, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до п. 6 Узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо практики розгляду слідчими суддями клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження вбачається, що при вирішенні клопотання про арешт майна слід керуватись нормами ст. 171 КПК України, де визначено вимоги, які стосуються як змісту клопотання про арешт майна, так і строків його подання до слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.2 вказаної статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України.

Зі змісту клопотання не зрозуміло мети накладення арешту, що вказує на те, що клопотання слідчого ґрунтується виключно на припущеннях та суперечать вимогам Закону.

У клопотанні вказується лише, що майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом.

При розгляді клопотання, судом встановлено, що в його змісті відсутнє належне обґрунтування підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. При цьому, не доведено необхідності накладення арешту на майно третьої особи - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що у клопотанні про арешт майна не конкретизовано всіх обставин кримінального правопорушення, не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про необхідність у накладенні арешту та наявність реальних ризиків, суд, з урахуванням вимог КПК України, вважає необхідним повернути клопотання про арешт майна прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001858, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з часу отримання даної ухвали для усунення недоліків поданого клопотання та приведення його у відповідність до вимог статті 171 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4