Справа № 357/4212/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 15.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 24.01.2002 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 11.07.2002 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 1 рік 3 місяців позбавлення волі. Звільненого 08.10.2003 по відбуттю строку покарання;

- 01.07.2024 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільненого 14.07.2006 року за постановою Бердичівського районного суду Житомирської області від 07.07.2006 року умовно-достроково на 10 місяців 22дні;

- 17.04.2007 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільненого 21.04.2010 року за постановою Березанського районного суду Київської області від 13.04.2010 року умовно-достроково на 11 місяців 10 днів;

- 29.11.2012 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, на 3 роки позбавлення волі. Звільненого 19.11.2014 року за постановою Білоцерківського районного суду Київської області від 11.11.2014 року умовно-достроково на 10 місяців 10 днів;

- 05.08.2015 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 5 років позбавлення волі;

- 01.02.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.10.2019 року по відбуттю строку покарання;

- 27.11.2020 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, іззастосуваннямч. 1 ст. 70 КК України, на 4 роки позбавлення волі;

- 20.09.2021 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, на 4 роки 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.09.2024 року з Білоцерківської ВК №35 по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 Списку 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 15 березня 2025 року близько 09 години 45 хвилин перебуваючи поблизу будинку № 64/2 по вулиці Ярослава Мудрого в м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов згорток з фольги, в середині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору ззовні схожа на наркотичний засіб «метадон».

Оглянувши вказаний згорток зі знайденою речовиною, ОСОБА_3 пересвідчився за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом, а саме «метадоном», після чого поклав його до правої кишені своїх штанів, в які був одягнений, та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, в період часу з 10 години 27 хвилини по 10 годину 32 хвилини ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 64/2 по вулиці Ярослава Мудрого у місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно надав працівникам поліції згорток з фольги, в середині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору, в якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» (фенадон) масою 0,121 г, який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Своїми діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 28.03.2025 року з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, погоджується із встановленими органом дізнання обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом дізнання встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

При цьому суд зазначає, що судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характерезується посередньо, не одружений, не працюючий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого проступку, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень, можливе лише за умов його утримання в кримінально-виконавчих установах відкритого типу, без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду, з обов`язковим залученням до праці, тому призначає йому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, його суспільній небезпеці, та особі ОСОБА_3 , не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.

На думку суду, призначене покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією статті обвинувачення, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 3183,60 три тисячі сто вісімдесят три) грн.60 коп.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 302, 369-371, 373, 374, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України 2 роки обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 користь держави процесуальні витрати в сумі 3183,60 три тисячі сто вісімдесят три) грн.60 коп.

Речові докази:

кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), масою 0,121 г та сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непантентованими або загальноприйнятими назвами дифенгідрамін (димедрол), масою 0,081 г, які поміщено до спеціального пакету 0005868 та які передані на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_5