УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого - ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0001204 від 07.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку, в якому зазначає про те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001204 від 07.09.2024 року встановлено, що невстановлені особи з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, залучивши інших осіб в якості свідків ввели суд в оману при прийнятті рішень по цивільним справам щодо спадкування майна за законом.

Так, при розгляді цивільної справи № 946/2242/22 (провадження № 2/946/2408/22) за позовом ОСОБА_5 до Ізмаїльської міської ради Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно Ізмаїльським міськрайонним судом 08.06.2022 року було прийнято рішення про задоволення позову та встановлено факт спільного проживання спадкоємця ОСОБА_5 однією сім`єю з ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2015 року до дня відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В своєму рішенні Ізмаїльський міськрайонний суд послався на допити в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили що ОСОБА_5 зі своєю дружиною ОСОБА_9 розпочали спільне проживання з ОСОБА_6 в період з 01.01.2015 року по 20.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в рішенні суду зазначено, що сім`я ОСОБА_10 проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , вели спільне господарство, потім у ОСОБА_6 різко погіршився стан здоров`я і з 20.01.2020 року остання була поміщена до психоневрологічного будинку-інтернату, однак, ОСОБА_5 продовжував її відвідувати, передавав ліки та продукти, тобто підтримував родинні стосунки.

Вказані обставини під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження та суперечать іншим відомостям які встановлено в ході досудового розслідування.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що матір`ю ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_11 .

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.11.2015 року ОСОБА_6 визнано недієздатною.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.11.2015 року недієздатній ОСОБА_6 призначено опікунів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Рішення суду набрало законної сили 27.11.2015 року.

Дослідженням історії хвороби ОСОБА_6 за період з 21.11.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня», Дунайська басейнова лікарня на водному транспорті, КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради» з діагнозом шизофренія, параноїдальна форма, безперервний перебіг, виражений дефект особистості в період:

з 21.11.2014 по 11.02.2015 (82 дні);

з 13.02.2015 по 28.02.2015 (15 днів);

з 01.03.2015 по 28.05.2015 (88 днів);

з 30.05.2015 по 11.08.2015 (73 дні);

з 14.08.2015 по 25.11.2015 (103 дні);

з 27.11.2015 по 20.01.2016 (54 дні);

з 22.01.2016 по 04.04.2016 (73 дні);

з 07.04.2016 по 13.06.2016 (67 днів);

з 16.06.2016 по 02.08.2016 (47 днів);

з 03.08.2016 по 20.10.2016 (78 днів);

з 23.10.2016 по 19.12.2016 (57 днів);

з 21.12.2016 по 03.03.2017 (72 дні);

з 06.03.2017 по 19.06.2017 (108 днів);

з 21.06.2017 по 14.08.2017 (54 дні);

з 16.08.2017 по 24.10.2017 (69 днів);

з 26.10.2017 по 18.12.2017 (44 дні);

з 20.12.2017 по 19.02.2018 (61 день);

з 21.02.2018 по 25.04.2018 (63 дні);

з 27.04.2018 по 27.06.2018 (61 день);

з 29.06.2018 по 15.08.2018 (47 днів);

з 17.08.2018 по 11.10.2018 (55 днів);

з 16.10.2018 по 18.12.2018 (64 дні);

з 20.12.2018 по 05.03.2019 (75 днів);

з 07.03.2019 по 10.05.2019 (64 дні);

з 13.05.2019 по 31.07.2019 (79 днів);

з 05.08.2019 по 17.01.2020 (159 днів);

та в Великорибальському психоневрологічному будинку-інтернаті в період з 17.01.2020 року до самої смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час допиту свідка ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та була сусідкою ОСОБА_6 встановлено наступне.

Так, свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_6 раніше проживала за адресою: АДРЕСА_1 зі своїми батьками та братом. ОСОБА_6 перебувала на обліку у лікаря психіатра, у зв`язку з чим часто перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні.

Пізніше після смерті брата та батьків ОСОБА_6 в своїй квартирі не з`являлася. Інші особи в квартирі ОСОБА_6 також не проживали.

Після смерті ОСОБА_6 в квартирі останньої почала проживати сім`я, з якою вона не знайома.

Крім того, за період з січня 2015 року по дату смерті ОСОБА_6 в квартирі останньої ніхто не проживав.

Відповідно до епікризів з історії хвороби ОСОБА_6 , встановлено, що вона перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1983 року. З 2000 року ОСОБА_6 вдома майже не утримувалася, самостійно забезпечувати свою життєдіяльність не взмозі.

Також, відповідно до епікризу з історії хвороби № 333/4112 ОСОБА_6 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні КНП «Дунайська обласна лікарня» в період з 05.08.2019 року по 17.01.2020 року, встановлено, що ОСОБА_6 останні 5 років вдома не перебувала.

Вказаний епікриз видав нач. мед. психіатричного відділення КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради ОСОБА_8 , яка була свідком в судовому засіданні при розгляді позову ОСОБА_5 до Ізмаїльської міської ради Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно (справа № 946/2242/22).

Проте, в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду (справа № 946/2242/22) зазначено, що свідок ОСОБА_8 надала суду інші покази, відповідно до яких ОСОБА_6 проживала за місцем своєї реєстрації разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Іншим свідком в судовому засіданні по справі № 946/2242/22 була ОСОБА_7 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , та була зацікавленою особою в задоволенні позову ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено факт не проживання опікунів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з ОСОБА_6 в зазначений в рішенні суду період.

Як наслідок, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду № 946/2242/22 від 08.06.2022 року право власності на об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , передано ОСОБА_5 незаконно.

ОСОБА_5 на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду № 946/2242/22 від 08.06.2022 року зареєстрував 23.08.2022 року за № 47692390 право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому 06.09.2022 року ОСОБА_5 подарував частку вищевказаної квартири своїй дружині ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 незаконно заволоділи квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили збитки Ізмаїльській міській раді на загальну суму 1008777,76 гривень.

Таким чином до вказаного злочину можуть бути причетні: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно протоколу допиту ОСОБА_7 , встановлено, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_13 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

За вказаних обставин, слідчий звертається до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 з метою відшукання та вилучення: документів на встановлення опікунства стосовно ОСОБА_6 , медичної документації останньої та мобільних телефонів ОСОБА_7 , особистих її записів, які мають значення речових доказів в кримінальному проваджені.

В судовому засіданні слідчий клопотання про надання дозволу на проведення обшуку підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши слідчого в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001204 від 07.09.2024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як зазначає у клопотанні слідчий, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду № 946/2242/22 від 08.06.2022 року право власності на об`єкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , передано ОСОБА_5 незаконно.

В обґрунтування клопотання про надання дозволу на проведення обшуку слідчий посилається на те, що залучивши інших осіб в якості свідків, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ввели суд в оману при прийнятті вказаного рішення та незаконно заволоділи квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили збитки Ізмаїльській міській раді на загальну суму 1008777,76 гривень.

Слідчий зазначає про те, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а тому просить надати дозвіл на проведення обшуку за її місцем мешкання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим, в порушення вимог ст. 234 КПК України, до клопотання не додано матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання, зокрема, відсутні документи на які посилається слідчий у клопотанні, підтверджуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема: рішенняІзмаїльського міськрайонного суду № 946/2242/22 від 08.06.2022 року, документи, які стали підставами для прийняття даного рішення (тощо), які б підтверджували імовірну причетність ОСОБА_7 , за місцем мешкання якої слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку, до вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що не наведено достатніх підстав для виправдання заходів щодо обмеження конституційного права на недоторканність житла особи і приходить до висновку, що серйозні недоліки розглядуваного клопотання про проведення обшуку та відсутність достатніх доказів щодо обґрунтування необхідності його проведення з урахуванням передбачених законом процедур, самі по собі дають достатні підстави для висновку, що обшук за вказаною адресою не можна вважати заходом пропорційним законній переслідуваній меті, проведення обшуку у вказаній ситуації не забезпечить рівновагу між загальними інтересами суспільства та правами власника житла, в якому слідчий просить надати дозвіл провести обшук, а відтак за таких обставин проведення такого обшуку не можна вважати необхідним у демократичному суспільстві.

Тому, слідчий суддя, виходячи з принципів верховенства права, законності, недоторканості житла, змагальності та диспозитивності кримінального провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про надання дозволу на проведення обшуку з огляду на його необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 223, 233, 234 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0001204 від 07.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1