Справа №127/7526/25
Провадження №1-кп/127/260/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000230 у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000230 у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити. Зазначив, що вжитими заходами не вдалось встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1-1 частини другої статті 284 КПК регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. При цьому, пунктом 3-1 частини першої статті 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абзацом 4 частини четвертої статті 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З матеріалів клопотання убачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа в період часу з 15.01.2015 до 13.02.2015 таємно, шляхом віджиму пластикових дверей, проникла до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , звідки вчинила крадіжку двох газових котлів, чим завдала потерпілому майнову шкоду в розмірі 20000 гривень.

За зазначеним фактом 15.02.2015 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та розпочате досудове розслідування.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 185 КК, відповідно до частини четвертої статті 12 КК, відноситься до тяжких злочинів.

Пунктом 4 частини першої статті 49 КК регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту частини другої статті 9 КПК випливає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення визначені і в частині четвертій статті 38 КПК, згідно з якою на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Відповідно до приписів пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доведення зазначених обставин, як випливає з частини першої статті 92 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) Верховний Суд (далі ВС) зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, норма частини третьої статті 314 КПК є диспозитивною нормою, тобто встановлює судову дискрецію, оскільки уповноважує суд (суд має право) прийняти одне з альтернативних рішень, в тому числі й щодо закриття провадження.

Зі змісту клопотання прокурора випливає, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадження було проведено низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Зокрема, 14.02.2015 була прийнята заява від ОСОБА_4 по факту крадіжки двох газових котлів з його помешкання.

Того ж дня, старший слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 провів огляд місця події, звідки вилучив фото сліду взуття та слід віджиму дверей.

Надалі 15.02.2015 старший слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 здійснив допит ОСОБА_4 в якості потерпілого та роз`яснив останньому його права та обов`язки.

Після цього, 16.02.2015 допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у якості свідків по факту встановлення відомих їм обставин щодо вчинення кримінального правопорушення.

Також 23.09.2015 старшим слідчим СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 винесена постанова про призначення трасологічної експертизи.

У подальшому, 27.09.2016 проведення досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення доручено слідчому СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 .

05.07.2021 прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про визначення органу проведення досудового розслідування за відділом поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

У свою чергу, 22.04.2022 проведення досудового розслідування було доручено слідчому СВ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 відповідно до доручення про проведення досудового розслідування заступника начальника СВ ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 .

Водночас 01.08.2024 першим заступником керівника Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_12 була винесена постанова про зміну групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні та старшим групи прокурорів призначений ОСОБА_3

03.09.2024 прокурор у порядку статті 36 КПК надав письмові вказівки слідчому СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 зі строком їх виконання до 25.09.2024, однак відповідь про їх виконання процесуальному керівнику не надійшла.

У зв`язку із цим, 05.11.2024 процесуальний керівник надав вказівки безпосередньо начальнику СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 .

Після неодноразових нагадувань на виконання вказівок прокурора слідчий СВ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшим ОСОБА_10 виконав такі слідчі дії: надіслав запит до Вінницького НДЕКЦ про те чи надходила до них постанова про призначення судово-трасологічної експертизи; у порядку статті 40 КПК надано доручення оперативному підрозділу, у тому числі щодо встановлення осіб (співучасників), які можуть бути причетними до скоєння цього кримінального правопорушення, зокрема працівників, які робили ремонт каналізації у будинку потерпілого; у порядку статті 40 КПК надано доручення оперативному підрозділу щодо встановлення місцеперебування потерпілого ОСОБА_4 для проведення додаткового допиту з метою встановлення суми шкоди, завданої цим кримінальним правопорушенням, також систематизовано матеріали кримінального провадження відповідно до хронології та вимог з діловодства.

У той же час, потерпілий ОСОБА_4 подав заяву з проханням закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3-1 частини першої статті 284 КПК.

Крім того, згідно з наданими суду матеріалами у кримінальному провадженні будь-кому про підозру повідомлено не було, досудове розслідування жодного разу не зупинялось.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що під час здійснення досудового розслідування стороною обвинуваченого були вжиті належні, достатні та необхідні заходи, спрямовані на позитивне зобов`язання держави щодо розкриття кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 10 років, під час досудового розслідування здобути докази та встановити особу, винну у вчиненні кримінального правопорушення не вдалось, про підозру нікому не повідомлено, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись статтями 314-316, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2015 за № 0000230, - закрити на підставі пункту 3-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: