Провадження № 1-кс/554/1986/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову від 13.01.2025 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні №0001502 від 04.12.2024 року.

В обґрунтування скарги заявник вказав на те, що у провадженні слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0001502, внесеного до ЄРДР 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.397 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато на підставі заяви адвоката ОСОБА_5 від 28.10.2024 року про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.397 КК України, яке призвело заподіяння прямої дійсної шкоди його правам та законним інтересам та моральної шкоди.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України ОСОБА_5 набув права й обов`язки потерпілого у зареєстрованому кримінальному провадженні (з моменту звернення до ТУ ДБР із заявою про злочин щодо нього).

Досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001502 від 04.12.2024 року здійснюється за фактом вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності представника АТ «Лубнигаз» адвоката ОСОБА_5 по наданню правової допомоги клієнту та порушення встановлених законом гарантій діяльності адвоката старшим оперуповноваженим в ОВС управління СБУ в Полтавській області ОСОБА_7 .

Адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подано до органу досудового розслідування клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим від 06.01.2025 року.

Слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 13.01.2025 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Адвокат вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Так, зважаючи на те, що наявність статусу адвоката у ОСОБА_5 підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №33 від 25.12.2013 року, а повноваження щодо представництва АТ «Лубнигаз» підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1490216 від 18.10.2024 року, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах кримінального провадження №0001502 від 04.12.2024 року, у слідчого не було підстав для відмови у визнанні заявника потерпілим у кримінальному провадженні.

Водночас шкода, завдана заявнику кримінальним правопорушенням, полягає у перешкоджанні (втручанні) в здійснення ним своєї правомірної професійної діяльності гарантованої Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами України з подальшими наслідками у вигляді порушених прав та моральних страждань. Натомість слідчий, не перевіривши факти, викладені в заяві, не спростувавши обставин об`єктивної сторони кримінального правопорушення, зокрема факту вчинення суспільно небезпечного діяння, передчасно відмовив у визнанні заявника потерпілим у кримінальному провадженні.

Вважає, що слідчий, відмовляючи заявнику у визнанні його потерпілим від вчиненого кримінального правопорушення, позбавляє його можливості реалізувати права, передбачені ст.56 КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив вимоги задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, заслухавши адвоката, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0001502, внесеного до ЄРДР 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.397 КК України.

Адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подано до органу досудового розслідування клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим від 06.01.2025 року.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 13.01.2025 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах адвоката ОСОБА_5 від 06.01.2025 року про визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0001502 від 04.12.2024 року за ч.1 ст.397 КК України відмовлено (а.с.18-19 постанова).

Зокрема, згідно постанови слідчого, аналізуючи зміст клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах адвоката ОСОБА_5 від 06.01.2025 року про визнання потерпілим ОСОБА_5 , встановлено, що на даний час в органу досудового розслідування відсутні достатні відомості, що могли б підтвердити завдання йому будь-якої шкоди можливим вчиненням кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів скарги, заявник не погоджується з винесеною слідчим постановою від 13.01.2025 року про відмову у задоволенні клопотання.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, названа постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні відсутні.

Разом з тим, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженні №0001502, внесеному до ЄРДР 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.397 КК України, триває.

Отже, на момент винесення слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2025 року органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що могли б підтвердити завдання будь-якої шкоди можливим вчиненням кримінального правопорушення, також досудове слідство триває, а отже не проведено всі необхідні слідчі дії.

Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.

Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, суд приходить до висновку, що постанова від 13.01.2025 року є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України на даному етапі досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя також виходить з того, що відповідних належних та допустимих доказів заявником при розгляді даної скарги також не надано, інші дані в матеріалах провадження відсутні. Саме тому, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1