Справа № 569/760/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий судя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.01.2025 про відмову у задоволенні його клопотання, в якій просить скасувати вищевказану постанову, зобов`язати слідчого виконати вимоги ч. ч. 2, 5 ст. 55 КПК України, розглянути клопотання про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001382 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України та вручити пам`ятку потерпілого, ознайомити з його правами.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив скасувати постанову слідчого від 10.01.2025.

Слідчий в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що скаргу слід задовольнити із наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 та п. 7 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що старшим слідчим в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001382 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 222 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

10 січня 2025 року, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 06.01.2025, постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про визнання потерпілим відмовлено. Слідчий вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушенням заявнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

На сьогодні, досудове розслідування триває, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин згаданого кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії.

З огляду на викладене, а також те, що відмова слідчого є істотним обмеженням процесуальних прав особи, наслідком яких може бути суттєве ускладнення відстоювання учасником своє позиції при проведенні судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови слідчого від 10.01.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова про відмову в залученні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні від 10.01.2025 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55, 110, 222 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 є заявником в межах даного кримінального провадження, відомості до ЄРДР внесені на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 саме за його заяви про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Сама лише ця обставина є підставою, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 55 КПК України, для визнання особи потерпілим.

Крім того, заподіяння шкоди потерпілому можливо встановити під час здійснення досудового розслідування, а тому відсутні будь-які правові підстави для відмови заявнику в залученні його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Таким чином, в розумінні приписів кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_3 є особою, якій завдано шкоду вчиненням кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 10.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 винесена старшим слідчим в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 303, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 06.12.2024 про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001382 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 розглянути повторно клопотання ОСОБА_3 від 06.12.2024, результати розгляду повідомити у встановленому законом порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя