Провадження № 11-кп/824/5764/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого в режимі ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор» - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою судупродовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 грудня 2024 року включно, із визначенням застави в розмірі 805 200 гривень, у разі внесення якої прибувати за кожною вимогою суду, а також покладенням на нього строком на 2 місяці з моменту звільнення з-під варти наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному провадженні, здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував не лише тяжкість та характер вчинених злочинів, а також конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність доказів офіційного джерела доходу, наявності міцних соціальних і сімейних зв`язків, наявність не погашених судимостей,та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися на момент розгляду клопотання прокурора, а саме: ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Мотивує це тим, що зазначені в ухвалі ризики, які передбачені ст. 177 КПК України лише перераховані, але не обґрунтовані, чим порушено його право на захист.

Також зазначає, що порушуються його конституційні права, оскільки він перебуває під вартою з 30.03.2023 року без винесення рішення у справі по суті. Під час перебування під вартою, належну поведінку не порушував.

Окрім цього, вказує, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина, яка є інвалідом 2 групи, та мати, яка також є інвалідом 2 групи. Крім цього зазначає про те, що він має постійне місце проживання.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002299 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчим суддею суду першої інстанції ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії зазначеного запобіжного заходу в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє - ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 805 200 гривень.

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення наведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились, а відтак є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності та конкретні обставини кримінального провадження.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що не доведено існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні такого ОСОБА_6 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи ОСОБА_6 про тривале перебування під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у таких межах:1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_6 застава у розмірі 805 200 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на необхідності дотримання судом першої інстанції розумних строків судового розгляду вказаного кримінального провадження відповідно до ст. 28 КПК України, беручи до уваги тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 08 грудня 2024 року включно, із визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя