У Х В А Л А

Справа № 149/3893/24

Провадження №1-кс/149/833/24

09.12.2024 м. Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, а саме банківських рахунків третіх осіб.

Клопотання мотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на які у вересні 2022 року було зараховано грошові кошти ОСОБА_6 , який на той час рахувався зниклим безвісти. Постановою слідчого ці банківські рахунки визнані речовими доказами, а тому з метою їх збереження, прокурор просить накласти арешт, для запобігання їх приховування, пошкодження, псування, перетворення або відчуження.

Прокурор у судовому засідання підтримала клопотання.

Власники майна у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали приходжу до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що 15.09.2022 зареєстровано провадження № 0000326, правова кваліфікація - ч. 4 ст. 185 КК України за фактом крадіжки грошей у період з 31.08.2022 по 07.09.2022 з банківського рахунку ОСОБА_6 .

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що частину коштів з рахунку ОСОБА_6 переказано на банківські рахунки АТ "Універсал Банк" НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які відкриті на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Зазначені особи були допитані в якості свідків та підтвердили факт перерахування коштів за продаж криптовалюти.

Надходження коштів на вказані у клопотанні банківські рахунки підтверджено і виписками.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна (ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В поданому клопотанні зазначено, що арешт необхідний для збереження речових доказів, запобігання їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, перетворенню, відчуженню.

Зазначені обставини не є доведеними. Так, рахунки відкрито у АТ «Універсал банк», що унеможливлює особам на ім`я котрих вони відкриті їх приховати, пошкодити, псувати, відчужити тощо.

Зважаючи на те, що переказ коштів на ці рахунки відбувався більше двох років тому, а також те, що органом досудового розслідування не встановлено наявність або відсутність коштів на рахунках, до того ж у поданому клопотанні прокурором не ініціюється накладення арешту на кошти, а тому доводи про прокурора про необхідність накладення арешту безпідставні.

Під час розгляду клопотання прокурором також не доведено співмірність застосування накладення арешту на рахунки третіх осіб, з інтересами досудового розслідування, а також пропорційність таких заходів. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 мають процесуальний статус свідків у даному кримінальному провадженні і є лише отримувачами коштів за продаж криптовалюти, що вони підтвердили. При цьому слідство не встановило що вказані особи знали або повинні були знати про те, що кошти перераховано під час вчинення кримінального правопорушення. Відтак обмеження їх прав у користуванні рахунками або ж грошовими коштами, які можуть там знаходитися, за встановлених обставин є неспівмірним.

Постанова слідчого про визнання вказаних рахунків речовими доказами, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно третіх осіб, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про арешт банківських рахунків відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7