Справа №361/1214/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3255/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000083 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Княжичі Броварського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, не депутата, не адвоката, не особа з інвалідністю, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільненоОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладенона ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціії; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у таємному викраденнічужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, в умовах воєнного стану; у таємному викраденнічужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану,за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 03 січня 2024 року, о 16 год. 42 хв., знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла та подальшого обернення на власну користь.

Того ж дня, 03 січня 2024 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_10 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на всій території України до цього часу, з метою реалізації свого умислу, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців, перебуваючи за вказаною вище адресою, а саме: АДРЕСА_3 , застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідну хвіртку та увійшов на територію домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 перебуваючи на території домоволодіння за вказаною вище адресою, підійшов до будинку та застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідні двері, які не були закриті на замикаючий пристрій, тим самим проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав маршрутизатор (роутер), марки «STELS», моделі «EPON ONU 1 G», с/н А21001-, вартістю 210 гривень 00 копійок, ТВ приставку (медіаплеєр) марки «NEXON» моделі Х7, 4/32 GB, у комплекті з пультом дистанційного управління «NEXON», вартістю 1 720 гривень 78 копійок та вийшов з будинку.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_8 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши своїми умисними протиправними діями майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 1 930 грн. 78 коп.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого в умовах воєнного стану, того у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 03 січня 2024 року, о 21 год. 59 хв., ОСОБА_8 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , де у нього виник умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла та подальшого обернення на власну користь.

Того ж дня, 03 січня 2024 року, о 22 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на всій території України до цього часу, з метою реалізації свого умислу, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців, перебуваючи за вказаною вище адресою, а саме: АДРЕСА_3 , застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідну хвіртку та увійшов па територію домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 перебуваючи на території домоволодіння за вказаною вище адресою, підійшов до будинку та застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідні двері, які не були закриті на замикаючий пристрій, тим самим проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав телевізор «SONY», моделі «KDL-32D3000», серія 4647742, 2008 року випуску, у комплекті з зарядним пристроєм та пультом дистанційного управління «SONY TV RM-RD009», вартістю 2 716 гривень 67 копійок та вийшов з будинку.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши своїми умисними протиправними діями майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 на суму 2 716 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 05 січня 2024 року, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_8 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , де у нього виник умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла та подальшого обернення на власну користь.

Того ж дня, 05 січня 2024 року, о 12 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє па всій території України до цього часу, з метою реалізації свого умислу, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців, перебуваючи за вказаною вище адресою, а саме: АДРЕСА_3 , застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідну хвіртку та увійшов на територію домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 перебуваючи па території домоволодіння за вказаною вище адресою, підійшов до будинку та застосовуючи фізичну силу рук, відкрив вхідні двері, які не були закриті на замикаючий пристрій, тим самим проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав шліфувальну машинку «FELISATTI», моделі ПШМ-92/2203, вартістю 1015 гривень 00 копійок, планшет «Lenovo Ideapad Мііх 310», вартістю 3 816 гривень 67 копійок та вийшов з будинку.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним па власний розсуд, завдавши своїми умисними протиправними діями майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 4 831 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням ужитло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок у зв`язку із істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за першим та другим епізодами крадіжки від 03.01.2024 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вказаних діянь. Виключити з мотивувальної частини вироку за епізодом від 05.01.2024 кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченого - вчинення злочину повторно. В решті вирок залишити без змін.

Зазначає, що під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 за першим епізодом вчинив викрадення чужого майна, завдавши матеріальну шкоду на суму 1930 грн. 78 коп., а за другим епізодом вчинив повторне викрадення чужого майна, завдавши матеріальну шкоду на суму 2716 грн. 67 коп. Вказані дії згідно Закону «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ, вважаються дрібним, а діяння декриміналізованими.

Однак, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому питання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого за першим та другим епізодами крадіжки від 03.01.2024 у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 479-2 КПК України, не вирішив, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, зазначає, що суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за третім епізодом від 05.01.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, під час дії воєнного стану, поєднаного із проникненням у житло. Вказану позицію судом обґрунтовано вчиненням обвинуваченим першого та другого епізодів крадіжки від 03.01.2024. Однак, діяння обвинуваченого за вказаними епізодами від 03.01.2024 підлягають декриміналізації, а кримінальне провадження в цій частині закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а отже в діях ОСОБА_8 за епізодом злочинної діяльності від 05.01.2024 відсутня кваліфікуюча ознака «повторність». Отже, місцевим судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Потерпіла та обвинувачений, будучи належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились, при цьому потерпілою було подано клопотання про розгляд провадження без її участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та не заперечувала про розгляд апеляційної скарги без участі обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 не дотримано у повному обсязі.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а тому він не вправі оспорювати фактичні обставини справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржений.

Щодо заявлених апеляційних вимог, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України. Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 03.01.2024 року та 05.01.2024 року.

Станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2024 році, становить 3028 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що своїми неправомірними діями ОСОБА_8 заподіяв матеріальну шкоду за епізодами крадіжок 03.01.2024 року 1930,78, грн. та 2176,67 грн. відповідно.

А відтак, оскільки вартість майна, яке викрав ОСОБА_8 становила менше за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за епізодами крадіжок 03.01.2024 року на даний час не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Отже, вирок в частині засудження обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підлягає скасуванню в частині засудження по епізодах, що мали місце 03.01.2024 року із закриттям провадження у справі із підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки вартість майна, яке було викрадено менша від розміру із якого настає кримінальна відповідальність.

По епізоду крадіжки, що мала місце 05.01.2024 року, слід виключити кваліфікуючу ознаку повторність, як на цьому наголосив прокурор.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузаступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині засудження по епізодах, що мали місце: 1) 03.01.2024 року, близько 16 год. 45 хв. по АДРЕСА_2, на загальну суму 1930,78 грн.; 2) 03.01.2024 року близько 21 год. 59 хв. АДРЕСА_2, на загальну суму 2716,67 грн., - скасувати, а кримінальне провадження в цій частині щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння

По епізоду крадіжки, що мала місце 05.01.2024 року виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку повторність.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя