Справа № 459/150/25
Провадження № 1-кп/459/12/2025
УХВАЛА

судового засідання

06 березня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Шептицький об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000672 від 30.07.2024 року, № 0000016 від 07.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000672 від 30.07.2024 року, № 0000016 від 07.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовує тим, що подала клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які полягають у можливості невиконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, переховуватись від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень не відпали, тому обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні відносно задоволення клопотання прокурора заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Суд вважає, що прокурором доведено обставини, що дають достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі свідки не допитані судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.24 КПК), а тому будучи обізнаним про анкетні дані свідків, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є доведеним, оскільки з великою вірогідністю можливо припустити, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити вчиняти дії, направлені на незаконний вплив на свідків.

На переконання суду, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України також існує та обумовлюється тим, що із матеріалів клопотання убачається, що обвинувачений раніше судимий, що в сукупності з іншими встановленими обставинами, може вказувати на його схильність до вчинення інших злочинів.

Отже, суд вважає, що встановлені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є обґрунтованими, підтвердженими.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Відтак, суд вважає, що прокурором доведено існування обґрунтованої ймовірності настання вище вказаних ризиків, а також те, що виключно тримання під вартою може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, відтак, клопотання слід задовольнити.

При цьому, у відповідності до ст.182 КПК України слідчий суддя вважає можливим визначити обвинуваченому заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840,00 грн.

Клопотань щодо обрання чи продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не недходило.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 196, 314, 331, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 06.03.2025 року до 04.05.2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати на виклики, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 5-ти діб з часу її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1