Справа 274/9973/24
Провадження 1-в/0274/115/25

УХВАЛА
Іменем України

25.02.2025 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника установи ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_7 , котрий відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Бердичівська виправна колонія (№ 70)», звернувся до суду із заявою про заміну довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. 82 КК України. Заяву мотивує тим, що він був засуджений вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.06.2016 року до 15 років позбавлення волі, вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.12.2021 до довічного позбавлення волі. Вищевказаними вироками ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.10.2015 по 20.06.2017, з 07.12.2017 по 20.06.2018, з 26.01.2021 по 22.12.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Засуджений зауважує, що відповідно до чинного законодавства запроваджено механізм заміни довічного покарання більш м`яким, який реалізується на стадії виконання вироку.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заяву підтримали та просили її задовольнити.
Прокурор, а також представник установи ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечили, посилаючись на її безпідставність.
Заслухавши пояснення засудженого, позицію його захисника, представника установи, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до п. п. 2, 3, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
За змістом ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджений Городнянським районним судом Чернігівської області від 06.06.2016 року до 15 років позбавлення волі. Вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.12.2021 вирок Городнянського районного суду від 06.06.2016 скасовано та ухвалено новий, яким ОСОБА_7 засуджено за п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Вищевказаними вироками ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.10.2015 по 20.06.2017, з 07.12.2017 по 20.06.2018, з 26.01.2021 по 22.12.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У відповідності до положень ч. ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. ст. 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.
Судом установлено, що на момент розгляду заяви ОСОБА_7 не відбув п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а відтак не набув права на застосування до нього ст. 82 КК України.
Отже, строк відбутого засудженим до довічного позбавлення волі покарання є недостатнім, а тому його заміна на даний час не сприятиме виправленню ОСОБА_7 та досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Таким чином, заява ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк задоволенню не підлягає у зв`язку з її передчасним поданням до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву засудженого ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 03.03.2025 о 12.55 год.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3