УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

23.12.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар, Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 126-1 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. Зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та які мали місце під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати. У клопотанні прокурор зазначила про наявність таких ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_3 , розуміючи, що йому у разі доведення вини загрожує покарання у виді позбавлення волі, може впливати на свідків чи потерпілих, щоб вони змінили свої покази. Оскільки потерпілий та свідок за епізодом вчинення грабежу є неповнолітніми особами, а злочин вчинений зі застосуванням погрози фізичного насильства, вказане підтверджує наявність даного ризику. Наступні ризики: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_3 не має сталих соціальних зв`язків, ніде не працює, неодружений, не має постійного джерела прибутку, тому останній за наявності нагоди може залишити межі району та переховуватися від суду, оскільки останнього нічого не стримує; вчинити інше кримінальне правопорушення, - даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_3 , маючи не зняті та непогашені судимості: 04.09.2007 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, 23.02.2015 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296, ст. 395, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 15.05.2015 засуджений Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 07.05.2020 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин з застосування погрози насильства відносно потерпілого, а це свідчить про схильність підозрюваного до вчинення нових злочинів. Крім того, за час перебування на волі, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, зокрема, домашнє насильство відносного свого батька ОСОБА_9 . Застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, згідно із позицією сторони обвинувачення, не може запобігти вказаним ризикам, не гарантуватиме виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, не забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, що вказані у ньому, просила клопотання задовольнити, продовжити строк тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт, у зв`язку з тим, що законний представник потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_8 розповіла суду, що вона не заявляла у поліцію про те, що він вчинив відносно її онука кримінальне правопорушення. Також сам потерпілий, будучи неповнолітнім, був допитаний у поліції без присутності законного представника, що є незаконним на думку обвинуваченого. Вважає, що цим фактом доведено його невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особисте зобов`язання. Зазначив, що клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необгрунтованим. Можливо ризики містилися під час досудового розслідування, однак, оскільки попереднім складом суду були досліджені докази, які сторона захисту вважає недостатніми для доведеності вини обвинуваченого, то запобжний захід у виді тримання під вартою є надто суворим.

У судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.

24.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.06.2024. Слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_3 підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто злочину із погрозою застосування насильства.

У подальшому строк тримання під вартою було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 05.11.2024 - до 03.01.2025.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, не розглядалося судом, оскільки на даній стадії обвинуваченому пред`явлене обвинувачення.

У судовому засіданні було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що, будучи неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, за обставин, які обтяжують покарання, і за який, у разі доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. До затримання обвинувачений не був працевлаштованим і не мав сталого джерела доходу, сім`ї та суспільно корисних занять, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків за місцем проживання. Суд також вважає доведеними ризики: незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_3 , розуміючи, що йому у разі доведення вини загрожує покарання у виді позбавлення волі, може впливати на останніх, щоб вони змінили свої покази; та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів, у тому із застосуванням насильства чи погрозою його застосування, вчинив новий умисний злочин, пов`язаний з погрозою застосування насильства, та злочину проти здоров`я особи - домашнє насильство, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та на які вказував прокурор.

Суд відхиляє аргументи сторони захисту про те, що ризики є недоведеними, оскільки попереднім складом суду були досліджені докази, що дає підстави для висновку про відсутність необхідності у триманні обвинуваченого під вартою, оскільки відповідно до положень кримінального процесуального законодавства розгляд кримінального провадження розпочато спочатку.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, тому у клопотанні обвинуваченого слід відмовити.

Крім цього, на виконання положень ч. 1 ст. 178 КПК України, вирішуючи питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють утримувати його під вартою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

З огляду на викладене, оскільки дане кримінальне провадження є щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства (ч. 4 ст. 186 КК України), то суд вважає не доцільним визначати обвиунваченому розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 183, 196, 199, 315, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на 60 днів, тобто до 20.02.2025.

Дата закінчення дії ухвали 20.02.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 16:00 24.12.2024.

Суддя