Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/164/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ржищів Київської області кримінальне провадження № 0000624 від 25 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Київ, громадянка України, освіта середня, не заміжня, працює адміністратором торгового залу 2 категорії в ТОВ "РУШ" ЄВА, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2024 року, близько 15 годин 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Subaru Impreza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», пункту 2.9 а) ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись неподалік будівлі № 37 по вул. Шевченка в м. Ржищів в межах Обухівського району Київської області в напрямку від центру м. Ржищів до с. Півці, проявила злочинну самовпевненість, не була уважна під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху та в порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху керованого нею транспортного засобу, не впоралась із керуванням автомобіля, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги, а саме на ліве узбіччя по напрямку її руху та наїзду на перешкоду у вигляді стовбуру дерева та паркану. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Subaru Impreza» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла правої плечової кістки, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває у причинно - наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке слід кваліфікувати як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

20 грудня 2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно вказаної угоди потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала себе винною у вчиненому злочині. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення, зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо укладеної угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просила затвердити зазначену угоду, зазначила, що обвинувачена повністю відшкодувала їй завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої вона не має.

Дослідивши угоду про примирення, заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника обвинуваченої, потерпілу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, що вказує на можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, під час досудового розслідування та судового розгляду повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину).

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України та вимогам Кримінального Кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

При призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, свою вину в інкримінованому кримінальному злочині визнала, за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодувала завдані збитки потерпілій, будь-яких претензій потерпіла до неї не має.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 20 грудня 2024 року між потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання, а саме, із застосуванням ст. 69 КК України, штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грнз позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз у розмірі 3786 грн 40 коп. (висновок експерта № СЕ-19/111-24/19136-ІТ від 01.04.2024) та у розмірі 2650 грн 48 коп. (висновок експерта № СЕ-19/111-24/19410-ІТ від 28.03.2024), з огляду на вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави в повному обсязі.

Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000624, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити їй покарання із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривеньз позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти на відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експертів у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок (висновок експерта № СЕ-19/111-24/19136-ІТ від 01.04.2024) та у розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 копійок (висновок експерта № СЕ-19/111-24/19410-ІТ від 28.03.2024).

Речові докази:

- автомобіль марки «Subaru Impreza»реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23, - повернути власнику ОСОБА_7 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року, а саме на: автомобіль марки «Subaru Impreza»реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, потерпілій, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1