Справа № 175/3913/25
Провадження № 1-кп/175/519/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000079 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, раніше судимого:

1. 05 березня 2024 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок;

обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

21 березня 2025 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_2 , знаходячись біля лісосмуги, що розташована поблизу будинку № 63 по вул. Дружби в м. Краматорську Донецької області, діючи з умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, шляхом знахідки на землі, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений, «PVP», яку незаконно, без мети збуту, зберігав при собі, у зовнішній кишені своїх штанів. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, того ж дня, приблизно о 09 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_2 незаконно, без мети збуту, зберігав при собі вказану вище особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений, коли поблизу будинку № 63 по вул. Дружби у м. Краматорську Донецької області був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та на запитання працівників поліції ним було повідомлено останніх про наявність у нього особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений, «PVP». В подальшому, 21 березня 2025 року, у період часу з 10 години 34 хвилин до 10 години 44 хвилин, під час проведення огляду місця події у обвинуваченого ОСОБА_2 було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он)», маса якої складає 0,7046 грами.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, в зв`язку із чим прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , що була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає своєю винуватість, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку проводився судом без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше був судимий за вчинення кримінального проступку, судимість за вчинення якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, він офіційно не працює, має постійне місце мешкання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що зазначені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого і його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Разом із цим, оскільки обвинувачений скоїв цей кримінальний проступок після постановлення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому за умови, коли невідбута частина покарання за попереднім вироком є основним покаранням у виді штрафу, кримінально-правова норма, передбачена ч. 1 ст. 71 КК України, конкретизується нормою, визначеною у ч. 3 ст. 72 КК України. Так, згідно з приписами ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. Зазначені положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час положення ч. 3 ст. 72 КК України передбачають не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань. Отже, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок, за попереднім вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати належить самостійно, оскільки це покарання складанню з іншими видами покарань не підлягає. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, так само як і положень ст. 75 КК України судом не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді двох років обмеження волі та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_2 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: сейф-пакет № 6093479 з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений, «PVP», що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області згідно з квитанцією № 188, знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: