УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001144 відомості про яке 08.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 від 08.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався, останній раз продовжено Указом Президента України № 4024-ІХ від 29.10.2024 з 05:30 год. 10.11.2024 строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, умови перетинання державного кордону України, здійснення прикордонного контролю, регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 № 3857-XII, Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Так, відповідно до ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених законом. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України (ст. ст. 2, 3 Закону № 3857-XII; п. 2 Правил № 57).

Відповідно до п. 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право виключний перелік осіб.

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 №°69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, розробив для себе детальний план по організації незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Розуміючи, що злочинний план може бути реалізовано лише шляхом підшукання осіб чоловічої статі та призовного віку, ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим розслідуванням, час та місці, але не пізніше жовтня 2024 року, почав розповсюджувати серед кола своїх знайомих інформацію із приводу можливості організувати та незаконно переправити через державний кордон України чоловіків, у віці від 18 до 60 років, які мають заборону на виїзд, за грошову винагороду у розмірі 12 000 доларів США.

Надалі, ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці та за невстановлених обставин, познайомився з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в ході спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розповів йому заздалегідь розроблений ним злочинний план, а також запропонував ОСОБА_6 долучитися до підшукання осіб, які виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску, на ділянці державного кордону України, яка розташовується на території Одеської області та межує з республікою Молдова, на що ОСОБА_6 надав свою добровільну згоду на участь у даній злочинній схемі та підтвердив реальність свої намірів.

У свою чергу ОСОБА_6 , діючи на виконання вказаного плану, у невстановлені досудовим розслідуванням, час та місці, але не пізніше жовтня 2024 року, також почав розповсюджувати серед кола своїх знайомих інформацію із приводу можливості організувати та незаконно переправити через державний кордон України чоловіків, у віці від 18 до 60 років, які мають заборону на виїзд, за грошову винагороду у розмірі 12 000 доларів США.

Надалі, ОСОБА_6 , у жовтні 2024 року познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким, діючи на підставі заздалегідь розробленого ним та ОСОБА_5 злочинного плану, охопленого корисливим мотивом, домовився на організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

Так, 24.10.2024 приблизно о 19:00 год., ОСОБА_6 призначив ОСОБА_7 зустріч за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14, у приміщенні ресторану «Амстердам» під час якої детально проінструктував та повідомив останнього, що за грошову винагороду організує йому виїзд поза межами одного із пунктів пропуску, які розташовані на території Одеської області та межують із територією Республіки Молдова за територіальні межі України, за допомогою автотранспорту, яким керує невстановлена станом на теперішній час особа, після чого ОСОБА_7 зможе отримати статус біженця у Республіці Молдова. Також, під час розмови та детального розроблення плану ОСОБА_6 повідомив, що зробить знижку на свої послуги, але грошові кошти потрібно передати відразу.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи умисно та з корисних мотивів, ОСОБА_6 , 28.10.2024 приблизно 19:00 год. призначив ОСОБА_7 зустріч за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 13, біля приміщення закладу громадського харчування «Ірландський Паб» під час якої повторно розповів останньому детальний план незаконного перетину державного кордону України.

Надалі, ОСОБА_7 під час даної зустрічі передав ОСОБА_6 , на вимогу останнього, частину грошової винагороди за організацію незаконного переправлення через державний кордон, а саме завдаток у розмірі 1 200 доларів США що за курсом НБУ на період 28.10.2024 склало 49 572 гривень (41,31 х 1200 = 49572 грн.).

У подальшому, 30.10.2024 приблизно о 15:00 год., продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийшов на призначену ним зустріч у приміщенні ресторану «Амстердам», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14, на якій знову чітко та послідовно повідомив ОСОБА_7 , що останньому необхідно прибути до міста в Одеської області, яке межує із непризнаною Придністровською Республікою, однак назву міста та більш точну дату прибуття до нього, ОСОБА_6 сказав, що повідомить пізніше.

Того ж дня, 30.10.2024, після зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за допомогою особистого мобільного телефону, в додатку «Телеграм», в ході листування з ОСОБА_5 , у якого у вказаному додатку зареєстрований акаунт за абонентським номером НОМЕР_1 , «відзвітував» останньому про те, що він знайшов «клієнта», який виявив бажання щодо незаконного перетину державного кордону України, та повідомив, що ОСОБА_7 буде готовий на понеділок - вівторок тобто на 04.11.2024 або на 05.11.2024.

Надалі, 03.11.2024, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 смс-повідомлення, про те, що ОСОБА_7 , вже готовий, та 05.11.2024 буде реалізовано його незаконне переправлення через державний кордон України, на що ОСОБА_5 відповів, що для реалізації злочинної схеми з незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, йому необхідна фотографія першої сторінки паспорту громадянина України для виїзду за кордон останнього, разом з тим, попередив про необхідність завезти ОСОБА_7 , в місто Роздільна Одеської області, точний час на який потрібно буде привезти останнього, повідомить пізніше.

Також, в ході листування, ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_5 , що йому буде проблемно завезти ОСОБА_7 до міста Роздільна Одеської області, на що ОСОБА_5 , заявив ОСОБА_6 , що може самостійно здійснити перевезення ОСОБА_7 та за дану послугу йому необхідно буде заплати грошові кошти у розмірі 150 доларів США, на що ОСОБА_6 , заявив, що ОСОБА_7 дістанеться до міста Роздільна Одеської області самостійно та попередив ОСОБА_5 , про те, що очікує від останнього точний час, на який ОСОБА_7 повинен прибути до прикордонного міста Роздільна Одеської області та про необхідність надання контактів невстановленої, на теперішній час, особи водія, який підвезе ОСОБА_7 у потрібну ділянку місцевості, для подальшого безперешкодного та незаконного перетину державного кордону України останнім.

Надалі, 04.11.2024, в ході листування через додаток «Телеграм», ОСОБА_5 , попросив у ОСОБА_6 , абонентський номер телефону ОСОБА_7 та повідомив, що з останнім вийдуть на зв`язок через додаток «Телеграм». Також, під час листування з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , детально проінструктував його, про те, що ОСОБА_7 , повинен при собі мати 1500 тисячі доларів США, для того щоб надати їх невстановленій, на теперішній час в ході досудового розслідування, особі, яка буде підвозити останнього до ділянки місцевості, де буде здійснюватися незаконний перетин державного кордону України.

У свою чергу, після закінчення реалізації злочинного плану з незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, ОСОБА_5 , на виконання спільного злочинного плану, залишок суми у розмірі 6 500 доларів США, який ОСОБА_6 отримає від ОСОБА_7 при зустрічі, та в подальшому передасть ОСОБА_5 , останній переведе в криптовалюту невстановленим на теперішній час в ході досудового розслідування особам.

Того ж дня, 04.11.2024, ОСОБА_5 , в додатку «Телеграм» написав ОСОБА_6 , повідомлення «15-16:00 орієнтир» з зазначеним часом, на який ОСОБА_7 , потрібно прибути до міста Роздільна, Одеської області, 05.11.2024, та повідомив про необхідність контрольного дзвінка для підтвердження реалізації схеми незаконного переправлення ОСОБА_7 через кордон о 12:00 наступного дня. У свою чергу, 04.11.2024 о 21:57 год., ОСОБА_6 , за допомогою месенджера «Телеграмм» повідомив ОСОБА_7 про те, що виїзд до м. Роздільна Одеської області відбудеться 05.11.2024.

Надалі, 05.11.2024, ОСОБА_5 , в додатку «Телеграм» під час листування з ОСОБА_6 , підтвердив час, в який необхідно прибути ОСОБА_7 до міста Роздільна, Одеської області.

У подальшому, з метою завершення заздалегідь спланованого злочину та отримання грошової винагороди за організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 05.11.2024 приблизно о 13:00 год. прибув на заздалегідь обумовлену з ОСОБА_7 зустріч біля триповерхового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 3, з метою отримання від останнього другого траншу у сумі 9 600 доларів США.

Так, 05.11.2024 прибувши на зустріч у вище вказане місце, ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 раніше обумовлену ним суму, а саме 9 600 доларів США, що за курсом НБУ на період 05.11.2024 склало 397 440 гривень (41,40 х 9600 = 397 440 грн.).

Після отримання другого траншу грошей в сумі 9600 доларів США, ОСОБА_6 затримано співробітниками правоохоронних органів.

Того ж дня, ОСОБА_7 , прибув до міста Роздільна Одеської області, приблизно о 16:00 годині, однак передати обумовлені раніше грошові кошти у сумі 1500 доларів США що за курсом НБУ на період 05.11.2024 склало 269 100 гривень (41,40 х 1500 = 62100 грн.) не вдалось можливим, від незалежних від нього обставин.

15.11.2024 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод вчинені з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 15.11.2024 в період час з 09 год 29 хв по 10 год 18 хв, слідчим слідчого відділу ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси за адресою: Одеська область Одеський район, м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 16-А/4, на 3 поверсі, у приміщенні підземного паркінгу, проведено обшук т.з. марки LEXUS GS 300» з д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації з реєстраційної картки, власником ТЗ марки «LEXUS GS 300», 2002 р.в., д/з НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

За результатом проведення обшуку вищевказаного т.з., виявлено та вилучено:

-Картка оператора зв`язку Лайфселл зі штрих-кодом: ;

-Картка оператора зв`язку Водафон зі штрих-кодом: 78;

-Sim-картка оператора зв`язку «Київстар» з № НОМЕР_3 ;

Усі вищевказані речі вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ № ICR0161201.

-Посвідчення УЦМ добровольчого батальйону № 141308 на ім`я ОСОБА_5 ;

-Розписка № 462 на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.;

Усі вищевказані речі вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ № WAR1929277.

-Ключ від т.з. марки «Lexus» з д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ № ICR0161202;

-Транспортний засіб марки «Lexus» з д.н.з. НОМЕР_2 , вилучено та транспортовано до штрафмайданчика ГУНП в Одеській області.

Поставною слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 15.11.2024 вилучені речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відомості про яке 08.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2024 повернуто прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків протягом 72 годин. Вказана ухвала надійшла до канцелярії СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області 09.12.2024 та зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції за №15014.

Слідчий повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів та подальшої можливої конфіскації вилученого майна, посилаючись на те, що 06.11.2024 здійснено огляд відеозапису, на якому відображаються події, які мали місце 05.11.2024, а саме огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 3, в період часу з 13:51 по 16:05, за участю підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Відповідно до вказаного відеозапису, в ході здійснення огляду місця події за вищевказаною адресою, було оглянуто телефон ОСОБА_6 , при огляді якого в додатку «Телеграм» виявлено листування з користувачем додатку «Телеграм», акаунт якого зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_1 та збережений у телефоні ОСОБА_6 під ім`ям « ОСОБА_9 », в подальшому, в ході досудового розслідування, встановлено як ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При детальному огляді вказаного листування, встановлено, що 04.11.2024 в ході листування, ОСОБА_5 пропонує ОСОБА_6 завезти ОСОБА_7 , до міста Роздільна, Одеської області, так як останній відповідно до їх схеми з організації незаконного перетину державного кордону України, має незаконно перетнути кордону в районі вищевказаного міста. За вказаного послугу ОСОБА_5 просить грошові кошти у розмірі 150 доларів США. Дану послугу з транспортування ОСОБА_7 до міста Роздільна Одеської області, ОСОБА_5 ймовірно мав реалізувати з використанням т.з. марки LEXUS GS 300» з д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до інформації з реєстраційної картки т.з., належить останньому.

Прокурор надала заяву в якій підтримала клопотання та просила розглянути у її відсутності посилаючись на доводи викладені письмово.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 на електронну адресу суду направив письмові пояснення в яких зазначив, що клопотання є безпідставним та необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне: вилучені речі та автомобіль не мають жодного відношення до кримінального провадження, не є такими, що були знаряддям вчинення злочину та/або отримані злочинним шляхом, є таким майном, що не відповідає ознакам встановленим для речових доказів КПК України. Зауважив, що доводи органу досудового розслідування у клопотанні ґрунтуються на припущеннях. Крім того, слідчим пропущено строк звернення з клопотанням до слідчого судді. Просив відмовити, повернути вилучене майно його власнику, розглянути клопотання у його відсутності.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням вищевикладеного та з метою дотримання процесуальних строків розгляду такого роду клопотань, вважаю за можливе розглянути останнє у відсутності власника майна та його захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, заперечення захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є підстави вважати, що могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, засобом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зберегло на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Так, 15.11.2024 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкцією якої визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації, як виду покарання, а також беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту на рухоме майно підозрюваного, транспортний засіб марки LEXUS GS 300» з д.н.з. НОМЕР_2 , підлягає задоволенню.

Щодо доводів сторони захисту, про пропуск строку звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді, зазначаю наступне: ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28.11.2024 року клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001144 від 08.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України повернути прокурору для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали. Вказана ухвала надійшла до канцелярії СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області 09.12.2024 та зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції за №15014.

11.12.2024 року старшим слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 скеровано до Київського районного суду м.Одеси клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001144 від 08.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає, що доводи захисника щодо пропуску строку звернення із клопотанням про накладення арешту на майно не знайшли свого підтвердження.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді про повернення клопотання прокурору усунуті та клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001144 відомості про яке 08.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 15.11.2024 в ході обшуку т.з. марки «LEXUS GS 300», 2002 р.в., д/з НОМЕР_2 , а саме:

-Картку оператора зв`язку Лайфселл зі штрих-кодом: ;

-Картку оператора зв`язку Водафон зі штрих-кодом: 78;

-Sim-картку оператора зв`язку «Київстар» з № НОМЕР_3 ;

-Посвідчення УЦМ добровольчого батальйону № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 ;

-Розписку № 462 на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.;

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Lexus» з д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 та ключ від нього

шляхом позбавлення права на розпорядження та користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_1