490/9818/24 11.12.2024
н/п 1-кп/490/1081/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9818/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 24.10.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

17.09.2015 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.3 ст.357, ст.ст.70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 23.11.2021 року звільнений по відбуттю строку покарання;

25.06.2024 року Миколаївським апеляційним судом за ст.126-1 КК України до 200 годин громадських робіт та проходження програми для кривдників строком на 3 місяці;

06.11.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.389 КК України до 1 року пробаційного нагляду, вирок Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року ухвалено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.06.2024 року ОСОБА_3 вироком Миколаївського апеляційного суду визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт та направлено до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з метою проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", строком на 3 місяці.

14.10.2024 року співробітником відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 було належним чином ознайомлено з вироком Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року та вручено направления для проходження програми для кривдників у Миколаївському міському центрі соціальних служб, що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 95-А, та повідомлено про необхідність виконання рішення суду та роз`яснено наслідки неявки, зокрема можливість притягнення до відповідальності за ст.390-1 КК України. ОСОБА_3 , отримавши під особистий підпис вказане направлення, у визначену дату та за відсутності поважних об`єктивних обставин не з`явився до Миколаївського міського центру соціальних служб, про причини неявки уповноважених осіб Миколаївського міського центру соціальних служб не повідомив.

Згідно листа Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 станом на 28.10.2024 року за інформацією Миколаївського міського центру соціальних служб для проходження програми для кривдників не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходження тримісячної програми для кривдників відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", встановлений вироком Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року справа №490/11928/23, провадження №1-кп/490/547/2024, умисно ухилився від проходження програми для кривдників, так як будучи ознайомленим з відповідальністю за ухилення від проходження програми для кривдників, діючи умисно, маючи реальну можливість для її проходження, та з метою ухилення від проходження, без поважних причин не з`явився до Миколаївського міського центру соціальних служб для проходження програми для кривдників до фахівця, який має фахову вищу освіту (в тому числі психолог, психотерапевт, психіатр) та пройшов відповідне спеціалізоване навчання з проведення програм для кривдників, а саме до психолога Миколаївського міського центру соціальних служб, що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 95-А.

Внаслідок таких дій, ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ст.390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, одружений, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на лікуванні у даному медичному закладі не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ст.390-1 КК України у виді пробаційного нагляду.

Вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.11.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік. Вирок Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року ухвалено виконувати самостійно. Вирок суду від 06.11.2024 року не набрав законної сили, а тому при визначенні остаточного покарання суд не бере до уваги зазначений вирок.

Така позиція суду узгоджується з вимогами ч.1 ст.88 КК України, відповідно до якої особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Отже, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України за наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №639/9081/15-к) висловив правову позицію про те, що суди не мають право призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такого висновку Суд дійшов, виходячи з положень ст.62 Конституції України, ч.1 та ч.5 ст.17 КПК України, ч.1 ст.88 КК України, за змістом яких до того моменту, коли обвинувальний вирок набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Стаття 72 КК України передбачає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.

В той же час, дана стаття не передбачає співвідношення громадських робіт і пробаційного нагляду при складанні покарань.

Обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року за ст.126-1 КК України до 200 годин громадських робіт та проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Вирок набрав законної сили 25.06.2024 року. Тому, при призначенні покарання суд дійшов висновку, що вирок Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2024 року виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1