Єдиний унікальний номер справи 333/1941/25
Номер провадження 1-кс/333/867/25
УХВАЛА

іменем України

про арешт майна

06 березня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ ВП № 3 Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2025 року слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника СВ ВП № 3 Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділенням Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню під № 0000023 від 23 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвиженка Пологівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, документованого паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у колабораційній діяльності, а саме добровільному обранні громадянина України до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території.

Конституцією України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці збройних формувань рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, у тому числі міста Василівка Василівського району Запорізької області.

24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України, зокрема з 05 години 30 хвилин 15.01.2025 строком на 90 діб.

Починаючи з 26.02.2022 територія м. Василівка Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області тимчасово окуповано збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, що визначено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій aбo які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 06 грудня 2022 року», та в подальшому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 року № 309 (зі змінами станом на 29.11.2024) Василівську міську територіальну громаду Василівського району Запорізької області віднесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 08.05.2024, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Крім того, відповідно до п. 6 ст. 1 Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російської федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Після остаточної військової окупації Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, у період часу з 26.02.2022, представниками збройних формувань держави-агресора рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, за підтримки місцевих мешканців, які підтримали військове вторгнення на територію України та інших лояльних до держави-агресора рф верств населення, цілеспрямовано створено військову окупаційну адміністрацію у м. Василівка Запорізької області - мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация Васильевского района Запорожской области».

Відповідно до, мовою оригіналу - «Решения № 11/83-1 от 21.06.2023 Избирательной комиссии Запорожской области «О проведении голосования на выборах депутатов Законодательного Собрания Запорожской области первого созыва, а также на выборах депутатов представительных органов муниципальных образований в Запорожской области первого созыва, назначенных на 10 сентября 2023 года, в течении нескольких дней подряд» окупаційною владою держави-агресора призначені незаконні вибори на тимчасово окупованій території Запорізької області на 10.09.2023.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Василівка Василівської міської територіальної громади Запорізької області, яка з 26.02.2022 і на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації, приблизно у період часу, з серпня по вересень 2023 року, діючи умисно, маючи проросійські погляди, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно прийняв участь у виборах як кандидат в депутати від політичної партії держави-агресора рф мовою оригіналу «Единая Россия» до незаконного органу влади, мовою оригіналу «Васильевского окружного Совета депутатов», створеного на тимчасово окупованій території.

Далі, 10.09.2023, ОСОБА_5 був обраний депутатом першого скликання від політичної партії держави-агресора рф мовою оригіналу «Единая Россия» у незаконний орган влади, а саме, мовою оригіналу «Васильевского окружного Совета депутатов», створений на тимчасово окупованій території м. Василівка, Василівської міської територіальної громади Запорізької області, який 29.09.2023 внесений до мовою оригіналу «Единного государственного реестра юридических лиц» держави-агресора рф, як окрема юридична особа мовою оригіналу «Васильевский окружной совет депутатов», (юридична адреса: Запорізька область, м. Василівка, вул. Чекістів,1 номер «Основной государственный регистрационный номер» 402).

В подальшому, ОСОБА_5 будучи обраним депутатом першого скликання до незаконного органу влади мовою оригіналу «Васильевский окружной Совет депутатов», діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої представниками збройних формувань держави агресора рф, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівської міської територіальної громади Запорізької області, прийняв участь у проведенні, мовою оригіналу «второго заседания первого созыва Васильевского окружного Совета депутатов», відповідно рішення № 5, мовою оригіналу, «Об утверждении персонального состава постоянных комиссий Васильевского окружного Совета депутатов первого созыва», де його за добровільної згоди призначено, мовою оригіналу «членом постоянной комиссии по аграрным и социальным вопросам».

13 лютого 2025 року слідчим за погодженням із прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.

Санкція вказаної статі Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване право власності на таке нерухоме майно:

-квартиру, загальною площею 29,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру, загальною площею 31,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просить задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 КПК України особа, яка подала клопотання, повідомляється про місце та час його розгляду, проте її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Згідно ч.2 ст.163 КПК України якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до такого.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що слідчим відділенням Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню під № 0000023 від 23 січня 2025 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

13 лютого 2025 року слідчим за погодженням із прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.

Санкція вказаної статі Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване право власності на таке нерухоме майно:

-квартиру, загальною площею 29,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру, загальною площею 31,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, за змістом вказаних положень закону, арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, оскільки на момент розгляду вказаного клопотання правовою підставою для накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ ВП № 3 Василівського РУП ГУ НП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване право власності на таке нерухоме майно:

-квартиру, загальною площею 29,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру, загальною площею 31,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 15 годині 40 хвилині 06 березня 2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1