Провадження № 1-кс/333/245/25
УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001785, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2024 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання, слідчий вказав, що 03.12.2024 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 01.12.2024 у період часу з 13:48 годин до 17:15 годин, знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, викрала грошові кошти у сумі 700 000 гривень. (ЄО 29697 від 03.12.2024).

17.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2024 було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 та вилучено мобільний телефон марки ZTE моделі 8010 та банківська картку УкрСіб.

Того ж дня вказані предмети визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження для проведення відповідних експертиз та слідчих дій.

Слідчий вважає, що вилучені під час обшуку, предмети, мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим просить суд накласти арешт з метою попередження їх можливого зникнення, втрати або пошкодження, а також для проведення відповідних експертиз та відповідних слідчих дій.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином. По телефону повідомив, що заперечує проти накладення арешту на його майно.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 03.12.2024 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вкрали 700 000,00 грн.

04.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0001785).

04.12.2024 року заступником начальника СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 доручено слідчому ОСОБА_3 провести досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

04.12.2024 року постановою заступника начальника СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 призначено групу слідчих, яким доручено здійснювати досудове розслідування кримінального провадження 0001785, у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до Витягу з ЄРДР, процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюють прокурори: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Ухвалою суду від 05.12.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири, за місцем проживання ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу обшуку від 17.12.2024 року, в період часу з 07:59 год. по 08:49 год. 17.12.2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 ,під час якого вилучено мобільний телефон марки «ZTE» моделі «8010», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та банківську картку УкрСіб з номером НОМЕР_3 .

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 17.12.2024 року вказані вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001785.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В частині четвертій ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 вказаної статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, враховуючи, що слідчий обґрунтовував накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, тому він мав би довести, що мобільний телефон марки «ZTE» моделі «8010», та банківська картка УкрСіб з номером НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 , відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Відповідно до вказаної статті КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Водночас, слідчий ОСОБА_3 у даному випадку не довів, що мобільний телефон та/або банківська картка є об`єктами кримінально протиправних дій, або є тими матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вказаного у фабулі з Витягу до ЄРДР.

Слідчий ОСОБА_3 також не довів, що вищевказані предмети на собі зберігли сліди або інші відомості, які допоможуть під час досудового розслідування встановити певні факти та обставини.

Отже, слідчий не довів, що вищевказаний мобільний телефон та банківська картка якимось чином стосуються зазначеного кримінального правопорушення.

За таких обставин, на думку слідчого судді, відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого і, відповідно, для накладення арешту на майно, яке у ньому зазначене.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001785, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24.01.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1