Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа № 279/7/25
Провадження № 1-в/279/24/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

30.12.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про приведення вироків, ухвалених відносно нього відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до ч.1 ст 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути клопотання засудженого та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ст.186 КК УКраїни не підпадає під декриміналізацію.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Клопотань вд учасників про відкладення розгляду до суду не надходило.

Відповідно до ст. 539 КПК України неявка учасників, які належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання за їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Статтею 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: крадіжки (таємного викрадення чужого майна), шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання прав на майно шляхом обману чи зловживання довірою), привласнення, розтрати.

Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 за ч. 1 ст. 51 КУпАП та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 цієї статті.

Отже правопорушення є адміністративним лише у тому разі, якщо особа вчинила крадіжку, шахрайство, привласнення або розтрату на загальну суму, яка не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання (звернення вироку до виконання), зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01.02.2024 (один день) з урахуванням положень ст.72 КК України.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2024 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану) з призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 року більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 - 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з 18.04.2024 року.

Оскільки для кваліфікації дій особи за ст. 186 КК України розмір викраденого майна значення не має, то в даному випадку норми ст.58 Конституції та ст.5 КК України застосуванню не підлягають, а стосуються виключно тих випадків, коли викрадення чужого майна відбулося тими способами і тому розмірі, як це передбачено ст. 51 КУпАП.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.09.2024 року по справі № 752/4667/22.

Враховуючи викладене у задоволенні клопотання ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки вчинені ним кримінальні правопорушення не виключають караність діяння .

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а для засудженого- з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законноїсили післяухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_4