Справа №295/2907/25
УХВАЛА

щодо накладення арешту

06.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ТУ ДБР ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

представника власника майна - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, та додані до клопотання матеріали,

в с т а н о в и в :

І. Суть клопотання

28.02.2025 слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 27.02.2024 за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у будинку (без номера) у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, розташованому на земельних ділянках із кадастровими номерами :06:000:2217 та 1822084:000:06:000:1784, а саме: на мобільний телефон марки «IРhone-13», моделі «MLPF3HN/A», серійний номер TJHYVMVNN6, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що в провадженні слідчих другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 у справі №295/2262/25 проведений обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у будинку (без номера) у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, розташованому на земельних ділянках із кадастровими номерами :06:000:2217 та 1822084:000:06:000:1784, за результатами якого виявлений та вилучений засіб мобільного зв`язку, на який просить накласти арешт слідчий.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий посилається на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості щодо обставин вчинення злочину, які підлягають дослідженню під час кримінального провадження, може бути використане, як доказ у суді, необхідне для проведення експертних досліджень, а тому з метою його збереження на нього необхідно накласти арешт.

ІІ Процедура та позиції сторін

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому. Додатково вказав, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку від 17.02.2025 слідчим суддею надано дозвіл на вилучення засобів мобільного зв`язку. Відповідно до постанови слідчого від 27.02.2025 мобільний телефон визнаний речовим доказом в кримінальному проваджені №0001074.

Слідчий звертає увагу, що в кримінальному провадженні призначена судова комп`ютерно- технічна експертиза, метою якої є перевірка наявності у мобільному телефоні інформації, яка може бути використана як докази у кримінальному провадженні, перевірки потребують наявні контакти, телефонні з`єднання, листування, в тому числі видалені файли та інформація.

Слідчий вказує, що на ранньому етапі досудового розслідування утримання мобільного телефону для проведення експертизи є необхідним та виправданим. Після проведення експертизи власник може поставити питання про його повернення у разі відсутності в ньому інформації, яка може бути використана як докази у кримінальному провадженні.

Щодо встановлених в мобільному телефоні додатків, то слідчий зазначив, що вони можуть бути відновлені в іншому мобільному терміналі з використанням відповідних логіна та пароля. В органі досудового розслідування відсутня інформація про те, які саме додатки наявні в телефоні, оскільки слідчий немає права їх перевіряти самостійно і використовувати інформацію, яка не стосується досудового розслідування. Зауважує, що будь-яка особиста інформація, яка наявна на телефоні, не підлягає розголошенню, оскільки за це передбачена відповідальність.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на мобільний телефон, оскільки на ньому встановлені додатки, які дозволяють здійснювати дистанційне відеоспостереження за житловим будинком, в якому проживає родина, а також передбачене дистанційне відкриття воріт до будинку. Зазначив, що він добровільно надав слідчому мобільний телефон для його огляду, у разі потреби - надаватиме доступ до телефону для проведення експертиз. Вказує, що в телефоні встановлені месенджери для службового користування, а відтак утримання його в органі досудового розслідування може призвести до втручання в його особисте життя та перешкоджатиме виконанню службових обов`язків.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання. Обгрунтовуючи заперечення вказав, що вилучений телефон є службовим, використовувався ОСОБА_4 для спілкування з особовим складом військової частини при виконанні службових завдань, інформація, яка міститься в телефоні є інформацією з обмеженим доступом.

Адвокат ОСОБА_5 звертав увагу слідчого судді, що ОСОБА_4 під час обшуку добровільно надав слідчому мобільний телефон для огляду, пароль доступу до нього, тобто власник не мав наміру приховувати інформацію. Зазначає, що слідчий має можливість за участі експерта провести огляд телефона, скопіювати інформацію, яка міститься в ньому, на підставі отриманих відомостей з телефона можна провести експертизу, а безпосередньо мобільний термінал повернути власнику. Просив слідчого суддю постановити рішення щодо забезпечення можливості провести огляд телефона і скопіювати всю наявну в ньому інформацію, яка буде надана в розпорядження слідчого.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення,фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України). Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, по факту зловживання службовими особами військової частини НОМЕР_3 за попередньою змовою групою осіб службовим становищем в умовах воєнного стану, що призвело до привласнення військового майна.

На підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку у будинку (без номера) у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованому на земельних ділянках із кадастровими номерами :06:000:2217 та 1822084:000:06:000:1784, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, надано дозвіл на вилучення, в тому числі, мобільних телефонів ОСОБА_4 , сім-карт до них, які містять переписки у месенджерах, фотокопії документів, що можуть мати значення для досудового розслідування кримінального провадження.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 17.02.2025 проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено майно, що підтверджується змістом протоколу обшуку від 27.02.2025, арешт на яке просить накласти слідчий.

Постановою слідчого від 27.02.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001074.

Зі змісту постанови слідчого ОСОБА_3 від 05.03.2025 вбачається, що в кримінальному провадженні №0001074 призначена судова комп`ютерно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання, яка інформація міститься у вилученому мобільному телефоні, який належить ОСОБА_4 (виявлені файли скопіювати на оптичні носії інформації). Експертам для проведення дослідження наданий його об`єкт - мобільний телефон.

Власником вилученого майна є ОСОБА_4 .

Метою накладення арешту на вилучене під час обшуку майно слідчий зазначає потребу в забезпеченні збереження речових доказів, а також необхідність проведення призначеної судової комп`ютерно-технологічної експертизи.

Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні, в мобільному телефоні може міститися інформація, яка може бути доказом обставин, які підлягають доведенню та встановленню під час досудового розслідування, яка може підтверджувати обставин, за яких був вчинений злочин.

Крім того, вилучений мобільний телефон підлягає дослідженню під час проведення призначеної в провадженні експертизи.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучений мобільний телефон є виправданим і відповідає завданням кримінального провадження, що відповідно до ст.ст. 170, 171 КПК України є підставами для задоволення клопотання.

Слідчий суддя відхиляє доводи власника майна та його захисника, що арешт мобільного телефона і його утримання в органі досудового розслідування може мати наслідком втручання в особисте життя ОСОБА_4 , оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими доказами. Слідчий суддя вважає безпідставними доводи ОСОБА_4 , що необхідність повернення мобільного телефона може бути обумовлена тим, що в ньому встановлені месенджери, з використанням яких здійснюється службове листування, а можливість забезпечувати листування службового характеру в особистому телефоні, як про це зазначив ОСОБА_4 в судовому засіданні, слідчий суддя ставить під сумнів. На підставі матеріалів клопотання не встановлено, що вилучений телефон був наданий йому за місцем проходження служби для службового використання. Щодо наявних особистих додатків, то слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, що вони можуть бути переналаштовані на будь-якому іншому мобільному приладі пройшовши ідентифікацію та можливість зміни паролів доступу до них.

Слідчий суддя вважає, що повернення мобільного телефона власнику до проведення експертизи може зашкодити досудовому розслідуванню.

Також слідчий суддя наголошує, що у слідчого судді відсутні повноваження забезпечувати проведення слідчих дій, в тому числі огляду доказів, на що покликався представник ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «IPhone-13», модель MLPF3HN/A, серійний номер НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_1 та IMEI2 - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , вилучений під час проведення обшуку 27.02.2025.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 11.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1