Справа № 143/879/23
УХВАЛА

26 грудня 2024 року м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області

обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

Погребищенським районним судом Вінницької області здійснюється судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

26.12.2024 року від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 31.01.2024 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.03.2024 року, який востаннє продовжено ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.11.2024 року до 02.01.2025 року.

На даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того, останній може переховуватися від суду, та, будучи місцевим жителем, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді.

Підтвердженням наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення під час судового розгляду є те, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде офіційно не працює та не має належних джерел прибутку для свого існування, не одружений, схильний до вживання алкоголю, він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. При цьому він кілька разів притягувався до кримінальної відповідальності за ст. ст. 125, 296 КК України, тобто має чітку направленість на вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства щодо потерпілих та заподіяння шкоди їх здоров`ю.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та безпосередньо і на дружину потерпілого ОСОБА_9 , схиляючи їх до зміни наданих раніше показів, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та вважає, що є підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому захисник звернув увагу суду на те, що прокурор відмовився від допиту в якості свідка ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 за повідомленою прокурором інформацією знаходиться за межами кордону України, потерпілий ОСОБА_8 відмовився від надання показів в судовому засіданні, а дружина потерпілого ОСОБА_9 уже надала покази, а тому немає жодних підстав вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме об`єктивну можливість впливати на цих свідків.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 31.01.2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.03.2024 року, який востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.11.2024 року продовжено до 02.01.2025 року.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє (Letellier) проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить насамперед з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а також достатньо обґрунтований, на думку суду, ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки, ураховуючи ту обставину, що він кілька разів притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст.125, 296 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth с. Belgique (Клоот проти Бельгії), § 40).

Ураховуючи окреслені стандарти в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини, суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, може переховуватися від суду.

Оцінюючи можливість впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, суд частково погоджується із аргументами сторони захисту про те, що більшість із них уже були допитані судом в судовому засіданні, а тому підстав вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме об`єктивну можливість здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни наданих ними раніше показів, на даний час немає.

Разом із цим, суд ураховує, що до завершення судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 не позбавлений процесуального права надати покази безпосередньо в судовому засіданні, а тому суд вважає достатньо прийнятними доводи прокурора про те, що на даний час ризик здійснення обвинуваченим впливу на потерпілого продовжує існувати.

Відтак, аргументи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання по суті.

Суд також звертає увагу на те, що відомостей стосовно стану здоров`я обвинуваченого, які унеможливлювали б продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Разом із тим, суд бере до уваги, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України судом не визначається, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, пов`язаного із умисним тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Керуючись ст. ст. 183, 184, 199, 331, 369 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Погребище Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору та іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя