КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 30.04.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, і призначено йому покарання за:

- ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 років;

- ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 31 жовтня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "DaewooLanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Кравченка в с. Сулимівка Яштинської об`єднаної територіальної громади Бориспільського району Київської області в напрямку села Лебедівка, зі швидкістю близько 70 км/год. В цей час по узбіччю проїзної частини дороги по вулиці Кравченка в селі Сулимівка Яготинської об`єднаної територіальної громади Бориспільського району Київської області рухалася неповнолітня пішохід ОСОБА_8 .

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.1 підпункт "а", 2.3 підпункт "б", 2.9 підпункт "а", 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), які виявилися в тому, що він, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем "DaewooLanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості руху на даній ділянці дороги, не зміг відповідно оцінити дорожню обстановку та застосувати безпечні прийоми керування, під час руху в темний період доби на неосвітленій зовнішнім освітленням ділянці дороги не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на праве по ходу руху автомобіля узбіччя, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого біля будинку АДРЕСА_3 скоїв наїзд на неповнолітню пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. Смерть ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від численних переломів кісток скелету з розвитком крововтрати. Численні переломи кісток скелету з розвитком крововтрати як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 підпункт "а", 2.3 підпункт "б", 2.9 підпункт "а", 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої.

Крім цього, ОСОБА_6 31 жовтня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "DaewooLanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кравченка в селі Сулимівка Яготинської об`єднаної територіальної громади Бориспільського району Київської області біля будинку № 40, скоїв наїзд на неповнолітню пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по узбіччю проїзної частини дороги вулиці Кравченка. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Після скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_6 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, допустивши порушення вимог пункту 2.10 "а", "б", "г", "д" та "е" Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), які виявились у тому, що він, маючи об`єктивну змогу усвідомити, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_8 опинилася в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан та небезпечний для життя стан, достеменно знаючи, що після наїзду потерпіла отримала тілесні ушкодження та залишилася на проїзній частині, маючи можливість, викликати швидку медичну допомогу та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, будучи зобов`язаним надати допомогу та піклуватись про потерпілу, яка перебуває в безпорадному стані в результаті отриманих тілесних ушкоджень та яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, свідомо порушуючи вимоги пункту 2.10 підпункти "а", "б", "г", "д" та "е" Правил дорожнього руху, не зупиняючись, зник з місця ДТП в невідомому напрямку, залишивши без допомоги потерпілу ОСОБА_8 в небезпечному для життя стані.

Встановлено, що внаслідок подій, що мали місце 31.10.2022, неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 були нанесені крім інших, тілесні ушкодження такі як "перелом шийного відділу хребта між 2 та 3 шийними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв`язкового апарата та пошкодженнями спинного мозку", які є безумовно смертельними, так як навіть при наданні травмованій "своєчасної кваліфікованої медичної допомоги" зберегти її життя при наявності пошкоджень спинного мозку на вказаному рівні шийного відділу хребта не було можливим.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, а також зменшити суми моральної шкоди, які підлягають стягненню на користь потерпілих до 200 000 грн. на кожного.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вказує, що при проведенні слідчого експерименту були порушенні його права, оскільки він лише був присутній, хоча фактично участі у ньому не брав, адже не з`ясовувались відомі йому обставини ДТП, і зокрема видимість дороги, використовувались транспортні засоби інших марок з іншими освітлювальними приборами.

Стверджує, що суд залишив поза увагою той факт, що автомобіль під керуванням ОСОБА_9 «засліпив» його, внаслідок чого і стались негативні наслідки. При цьому автомобіль Вольво навіть не оглядався на предмет відповідності встановлених на ньому освітлювальних приборів вимогам існуючих стандартів.

Залишилось не перевіреним питання про невідповідність дій пішоходів та порушення ними правил ПДР України, які йшли не по обочині, а по проїжджій частині в попутному напрямку руху, в темному одязі, не виділивши себе, чим порушили вимоги п.п. 4.3, 4.4, 4.14 ПДР.

Вважає, що документи, на підставі яких сторона обвинувачення вважає, що він під час вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, є неналежними доказами, оскільки алкотестер, який застосовувався щодо нього показує кількість проміле у видихуваному повітрі, а не в крові, як це передбачено наказом МОЗ і МВС України№400/666 від 09.09.2009.

Не погоджується з тим, що свідомо залишив потерпілу ОСОБА_10 на місці ДТП і не надав їй медичну чи іншу допомогу, оскільки був переконаний, що зіткнувся з вантажівкою і навіть не припускав, що мав місце наїзд на людину.

Наголошує, що суд невірно зазначив у вироку про невизнання ним своєї винуватості, адже він ніколи не заперечував причетності до ДТП, визнавав винуватість частково і лише просив для об`єктивності перевірити обставину, наскільки сприяла поведінка потерпілої тяжкості наслідків.

Також зазначає, що призначений судом розмір моральної школи є непомірно високим, адже він перебуває у місцях позбавлення волі і не має можливості отримувати дохід.

Звертає увагу, що покарання є занадто суворим, адже він усвідомив свої незаконні дії та зробив відповідні висновки, має дружину та малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання, вчинення передбаченого ст.135 КК України злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом правильно враховано відношення обвинуваченого до вчинених злочинів, відсутність щирого каяття та вибачення перед потерпілими,не вжиття обвинуваченим протягом тривалого періоду часу жодних заходів для відшкодування потерпілим мате6ріальної і моральної шкоди, думку потерпілих, які наполягали на максимально суворій мірі покарання.

При цьому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність факту щирого каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки він заперечував істотні обставини дорожньо-транспортної події, намагався перекласти відповідальність на інших учасників дорожнього руху, повністю заперечував факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

З урахуванням характеру і тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідків, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ст. ст. 130, 124, 122-4 КУпАП, в тому числі і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем та вчинив ДТП будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обрання йому основного і додаткового покарання у розмірі, наближеному до максимального розміру, передбаченому санкцією ч.3 ст. 286-1 КК України.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_11 покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність зменшення сум моральної шкоди, які підлягають стягненню на користь потерпілих,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції правильно враховано всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілих у зв`язку із втратою доньки та сестри, їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, а визначені судом розміри стягнень моральної шкоди відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його прав під час слідчого експерименту, оскільки під час проведення слідчого експерименту було дотримано вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, слідчий експеримент проведено з участю понятих та захисника, усім учасникам були роз`яснені їхні права, застосовано безперервний відеозапис слідчої дії, а з протоколу та відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що ОСОБА_6 було надано можливість показати на місці усі відомі йому обставини дорожньо-транспортної події, що він і зробив, повідомивши, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною подією випив півлітра коняку, був засліплений зустрічним автомобілем, не гальмуючи виїхав на обочину, де втратив контроль над керуванням автомобілем. Моменту наїзду на пішохода не бачив та думав, що сталось зіткнення з автомобілем, який його засліпив.

Твердження ОСОБА_6 про те, що дорожньо-транспортна подія сталась з вини водія автомобіля Вольво, який рухався назустріч і засліпив його, є надуманими, адже рухаючись темну пору доби водій транспортного засобу повинен бути готовим до можливих дорожніх ситуацій, в тому числі і до безпечного роз`їзду із зустрічними транспортними засобами із увімкненими зовнішніми світловими приладами, а разі погіршення видимості, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, повинен був зменшити швидкість або зупинитись, не змінюючи смуги руху (п. 19.3 ПДР).

Натомість ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не зменшив швидкості руху, виїхав на узбіччя, де за наявності пішоходів рух транспортних засобів заборонений (п.11.14 ПДР), втратив контроль над керуванням автомобілем, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про порушення пішоходом ОСОБА_8 п.п. 4.3, 4.4, 4.14 ПДР є безпідставними, оскільки відповідно до результатів слідчого експерименту за участю обвинуваченого, огляду місця події, допиту свідка ОСОБА_12 та результатів слідчого експерименту за її участю, на момент зіткнення потерпіла перебувала на тій частині узбіччя, яка знаходиться за межами проїжджої частини та на якій транспортні засоби знаходитись не можуть.

Факт вживання ОСОБА_6 безпосередньо перед наїздом на пішохода ОСОБА_8 алкогольного напою у великій кількості підтверджується його власними поясненнями, наданими під час слідчого експерименту, так і наданими в суді першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

За результатами медичного огляду, який у зв`язку із залишенням ОСОБА_6 місця ДТП був проведений лише після його затримання через 10 годин після ДТП, у нього було встановлено наявність клінічних ознак алкогольного сп`яніння, а показник перевірки на алкотестері становив 0,4 проміле (акт медичного огляду № 24 від 01.11.2022, показання лікаря-нарколога ОСОБА_15 в суді першої інстанції).

Також колегія суддів не бере до уваги твердженням ОСОБА_6 про те, що він не бачив, як здійснив наїзд на потерпілу та вважав, що відбулось зіткнення з вантажівкою, яка рухалась назустріч, оскільки це суперечить встановленим в ході судового розгляду обставинам справи, встановленим на підставі досліджених доказів.

Зокрема, як пояснював ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, зіткнення відбулось на не проїжджій частині, де траєкторії руху автомобілів могли пересікатись, а поза її межами на узбіччі, де іншого автомобіля бути не могло.

З показань водія автомобіля Вольво ОСОБА_9 , який рухався назустріч керованому ОСОБА_6 автомобілю"DaewooLanos", та був очевидцем ДТП, вбачається, що наїзд на пішохода відбувся вже після того як автомобілі роз`їхались між собою і він бачив подію у дзеркало заднього виду. При цьому він бачив як автомобіль розвернуло і він зупинився, однак невдовзі різко прискорився ї поїхав з місця події.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що після наїзду на потерпілу автомобіль під керуванням ОСОБА_6 розвернуло і він зупинився, однак одразу поїхав з місця ДТП.

Сам факт наїзду автомобіля "DaewooLanos" на потерпілу передньою частиною свідчить про те, що в момент наїзду потерпіла перебувала в світлі фар цього автомобіля, а тому водій ОСОБА_6 не міг її не бачити.

Поведінка ОСОБА_6 після наїзду свідчить про те, що він бачив і усвідомлював як момент наїзду на пішохода, так і його наслідки у вигляді заподіяння важких травм потерпілій, однак бажав втекти з місця події з метою уникнення відповідальності за вчинене.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Яготинського районного суду Київської області від 30.04.2024 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3