УХВАЛА

Іменем України

12.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Панченко Г.В.,

секретаря судового засідання Іванченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у в ідповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Прокурор Колоша Є.В. підтримав подання установи.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 та ч.1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: -за ч. 1 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі; -за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено обвинуваченому ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 у виді тримання під вартою з метою виконання вироку продовжено до набрання вироком законної сили. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.02.2016 року по 03.06.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку покарання для ОСОБА_1 визначено рахувати з 14 лютого 2016 року. Стягнуто процесуальні витрати, вирішено питання речових доказів, роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення.

Згідно вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016, ОСОБА_1 , зокрема, 14.02.2016 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 600 грн..

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, станом на 01 січня встановлений в розмірі - 1378 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на день вчинення правопорушення в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить : 689 грн. (1378/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 1378 грн. (689*2).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 згідно вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016 року завдав матеріальної шкоди вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення, тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання за даними вироком, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» - задовольнити.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016 року щодо ОСОБА_1 , привести у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024р.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.06.2016 року за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі більш суворим призначеним цим вироком за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі визначити обвинуваченому ОСОБА_1 до відбування остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_1 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2016 року по 11.08.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 11.08.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Панченко