Провадження №11-кп/801/346/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0001248 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 днів, тобто до 22.03.2025 року включно,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 на шістдесят днів до 22.03.2025 року включно.

Вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подала на неї апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 та застосуванні до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Просила розгляд справи провести без її участі.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що стороною обвинувачення не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Судом не взято до уваги, що у клопотанні прокурора не зроблено посилання на матеріали, які б доводили наявність ризиків, не викладено обґрунтувань щодо неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотання, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлявся про судове засідання належним чином, а саме через адміністрацію ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту.

Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 залишити без змін.

Відсутність учасників сторін кримінального провадження не перешкоджає апеляційному перегляду судового рішення відповідно до ст. 422-1 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Так, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують обраний запобіжний захід.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому реальними залишаються ризики, зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи в апеляційній скарзі адвоката не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою, зокрема, за станом здоров`я, немає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4