Справа № 643/3313/25
Провадження № 1-кс/643/1112/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника володільця майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001440 від 23.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 27.02.2025 в ході обшуку за фактичним місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільнии? телефон Iphone 12 Pro, із sim-карткою НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; довідку від Державного підприємства спеціального зв`язку Харківського обласного вузла спеціального зв`язку від 04.09.2024 номер 82; фотокартки із зображення ім`я ОСОБА_4 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , НОМЕР_5 ; чорнові записи на 1 арк.; довідку на ім`я ОСОБА_4 видану ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.12.2024, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що з метою збереження речових доказів, вилучені в ході обшуку предмети та документи підлягають арешту, оскільки відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі сліди злочину, є об`єктом кримінально противоправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України його не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник володільця майна у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказував на порушення прокурором строків звернення до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки відповідна ухвала про обшук датована 21.02.2025. Зазначав, що відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, отже військово- обліковий документ не може бути вилучений. Також представник вказував, що кримінальне правопорушення, яке розслідується не стосується порушень у сфері військового обліку.

Вислухавши думку представника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001440 від 23.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі матеріалів Харківського управління ДВБ НП України, відповідно до яких службові особи державного підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють заволодіння державними коштами, в період дії воєнного стану, шляхом організації та втілення у життя схеми злочинної діяльності, яка полягає у зарахуванні на вакантні посади осіб, які не з`являються на робочих місцях та не виконують свої функціональні обов`язки, але яким нараховується заробітна плата.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Харківського ОВСЗ налагодили протиправну схему, яка має ознаки вчинення злочинної діяльності, яка полягає у виготовленні та наданні третім особам, за грошову винагороду, документів (довідки, службові посвідчення) які засвідчують працевлаштування даних осіб в Харківському ОВСЗ без фактичного працевлаштування останніх, для пред`явлення та надання ними даних документів працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також співробітникам правоохоронних органів під час перевірки особистих документів.

Разом з тим встановлено, що службовими особами Харківського ОВСЗ через третіх осіб організовано подачу вказаних документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою сповіщення про те, що вказані особи працевлаштовані у державному підприємстві без їх фактичного працевлаштування.

В ході досудового розслідування проведено ряд НСРД, якими задокументовано вищевказану протиправну діяльність службових осіб Харківського ОВСЗ ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), а також осіб, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, а саме: офіційно працевлаштованих осіб, які фактично не виконують робочу функцію ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_22 ); осіб, яким за грошову винагороду видано документи (довідки, посвідчення) про працевлаштування до Харківського ОВСЗ без фактичного працевлаштування ( ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_25 ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_30 ); особи, які здійснюють посередницьку функцію при спілкуванні між службовими особами Харківського ОВСЗ та третіми особами для отримання останніми даних документів ( ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_32 ).

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: мобільнии? телефон Iphone 12 Pro, із sim-карткою НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; довідку від Державного підприємства спеціального зв`язку Харківського обласного вузла спеціального зв`язку від 04.09.2024 номер 82; фотокартки із зображення ОСОБА_4 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , НОМЕР_5 ; чорнові записи на 1 арк.; довідку на ім`я ОСОБА_4 видана Немишлянським РТЦК від 03.12.2024.

Постановою слідчого від 28.02.2025 вказані предмети та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Щодо доводів представника про порушення прокурором строків звернення до суду з клопотання про арешт майна слідчий суддя констатує, що 48 годинний строк для звернення до суду з таким клопотанням, передбачений абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурором дотримано.

Щодо неможливості вилучення військово-облікового документа, що на думку представника передбачено абз. 1 ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», слідчий суддя зазначає, що вказана норма не містить заборону вилучення такого документу.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 236 КПК України після вилучення військово-облікового документа, його володільцю залишено протокол обшуку, що підтверджує правомірність відсутності у нього такого документу для будь-яких суб`єктів владних повноважень, які мають право його перевіряти.

Також, пунктом 5 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 р. № 559 (далі Порядок № 559), передбачено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в електронній формі (далі військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.

Крім того, п. 2 Порядку №559 визначено, що військово-обліковий документ оформлюється (створюється) та видається (замінюється) як в електронній, так і в паперовій формі, за формою, затвердженою цим порядком.

В електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія.

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу (п. 9 Порядку № 559).

Щодо доводів представника, що військово-обліковий документ немає відношення до кримінального провадження, що розслідується, слідчий суддя зазначає, що такі доводи протирічать клопотанню та доданим до нього матеріалам, оскільки метою формального працевлаштування до Харківського ОВСЗ, а також метою видачі документів, що підтверджують трудові відносини з Харківським ОВСЗ є саме ухилення від мобілізації.

При цьому, невнесення на даному етапі до ЄРДР відомостей про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 114-1, 336 КК України не свідчить про те, що відповідні події не мали місце.

Слідчий суддя зазначає, що обліково-військовий документ ОСОБА_4 постановою слідчого від 28.02.2025 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Вказана постанова винесена відповідно до дискреційних повноважень сторони обвинувачення, відповідно до Глави 26 КПК України вона не є предметом судового контролю, заперечення на неї можуть бути подані лише під час підготовчого засідання, а на даному етапі слідчий суддя не знаходить у ній очевидної протиправності, тому констатує, що рішення про віднесення військово-облікового документу ОСОБА_4 до речових доказів є правомірним.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази та заперечення представника, слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання прокурора в частині забезпечення зберігання речових доказів, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 27.02.2025 в ході обшуку за фактичним місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільнии? телефон Iphone 12 Pro, із sim-карткою НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; довідку від Державного підприємства спеціального зв`язку Харківського обласного вузла спеціального зв`язку від 04.09.2024 номер 82; фотокартки із зображення ім`я ОСОБА_4 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , НОМЕР_5 ; чорнові записи на 1 арк.; довідку на ім`я ОСОБА_4 видану Немишлянським РТЦК від 03.12.2024, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

У задоволенні клопотання стосовно забезпечення зберігання речових доказів відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1