УХВАЛА

11 березня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 , (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000125 від 25.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 2 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Короткий виклад обставин кримінального правопорушення у період часу з 01.01.2024 по 15.08.2024, головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України здійснює виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із працівниками відділення паліативної та хоспісної медицини КНП «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради, а саме: лікарем-невропатологом ОСОБА_6 , лікарем-анестезіологом ОСОБА_7 , лікарем-педіатром ОСОБА_8 , лікарем-хірургом ОСОБА_10 , медичною сестрою ОСОБА_9 , об`єднавши зусилля для досягнення злочинного спільного корисливого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння бюджетними коштами, які виділяються за Програмою медичних гарантій, згідно Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 9 жовтня 2017 року, володіючи фаховими знаннями щодо надання медичних послуг та їх відображення в електронній системі охорони здоров`я, до складу якої входить медична інформаційна система «DoctorEleks», будучи обізнаними про механізм відшкодування грошових коштів з державного бюджету за надані медичні послуги на підставі укладених договорів із Національною службою здоров`я України, в якості оплати за надані медичні послуги пацієнтам, шляхом внесення недостовірних відомостей про надані медичні послуги населенню до медичної інформаційної системи «DoctorEleks», та формування фіктивних звітів про надані медичні послуги, формуючи у такий спосіб у сторони договірних зобов`язань в особі Національної служби здоров`я України, зокрема у службових осіб НСЗУ, хибне уявлення про достовірність звітності за результатами виконання договірних зобов`язань, в умовах воєнного стану, незаконно заволоділи державними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вступивши в попередню змову із ОСОБА_5 , з метою досягнення злочинного умислу спрямованого на заволодіння бюджетними коштами шляхом вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, маючи доступ до особистих ідентифікаторів доступів (логін, пароль, електронний цифровий підпис), до особистих кабінетів медичної інформаційної системи «DoctorEleks», забезпечували вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованій системі, особою, яка має право доступу до неї, шляхом створення відомостей про фіктивні взаємодії із хворими за послугами стаціонарної та мобільної паліативної допомоги для пацієнтів, фактично не взаємодіючи із такими пацієнтами та не надаючи їм медичних послуг. Крім того, лікар-невропатолог ОСОБА_6 , лікар-анестезіолог ОСОБА_7 , лікар-педіатр ОСОБА_8 , які надавали послуги із «Стаціонарної паліативної медичної допомоги дорослим і дітям», діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , умисно, всупереч порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, з метою забезпечення вказаної злочинної діяльності, передали особисті ідентифікатори доступу (логін, пароль, електронний цифровий підпис) до особистих кабінетів медичної інформаційної системи «DoctorEleks» медичній сестрі ОСОБА_9 .

У свою чергу, медична сестра відділення паліативної та хоспісної медицини ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та лікарями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою досягнення злочинного умислу спрямованого на заволодіння бюджетними коштами шляхом вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, не маючи особистих ідентифікаторів доступу до медичної інформаційної системи «DoctorEleks», однак отримавши такі ідентифікатори доступу (логін, пароль, електронний цифровий підпис) від лікарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з відома останніх, створювала в медичній інформаційній системі «DoctorEleks» відомості про фіктивні взаємодії вищевказаних лікарів із хворими за послугами стаціонарної паліативної допомоги для пацієнтів, достовірно знаючи, що такі послуги їм надані не були.

Таким чином, внаслідок вказаних вище злочинних дій, які тривали з 01.01.2024 по 15.08.2024, тобто під час дії воєнного стану на території України, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою із працівниками відділення паліативної та хоспісної медицини КНП «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , зловживаючи службовим становищем, всупереч вимогам договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, шляхом внесення недостовірних відомостей про надані медичні послуги для осіб (пацієнтів) до медичної інформаційної системи «DoctorEleks», та формування фіктивних звітів про надані медичні послуги стаціонарної та мобільної паліативної допомоги для пацієнтів, незаконно заволоділи грошовими коштами Держаного бюджету України, розпорядником яких є Національна служба здоров`я України, у загальній сумі 2 193 844,76 грн., чим спричинили державі, в особі Національної служби здоров`я України, майнову шкоду на вказану суму.

20.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 191 КК України.

07.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану).

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи не рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, що до яких ухвалоючи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту майно, що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_6 та іншим особам розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , із забороною розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_11