ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/460/25 Справа № 210/4964/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.09.2024 року про залишення без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» відносно засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2024 року залишено без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що засуджений має лише 1 (одне) заохочення, отримане безпосередньо перед розглядом клопотання про умовно-дострокове звільнення, мав 1 (одне) стягнення у вигляді попередження за порушення форми одягу, яке погашене в установленому законом порядку, проте мало місце бути, невідбутий строк покарання становить більше ніж вісім місяців, тому зазначені дані свідчать, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку з чим суд вважає умовно-дострокове звільнення передчасним. Засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

З вказаною ухвалою суду не погодився засуджений ОСОБА_7 та оскаржив до апеляційного суду. Вказує, що він не працевлаштований оскільки ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» не трудова колонія і не надає робочі місця для працевлаштування. Через брак необхідної кваліфікації та через стан здоров`я з ним не уклали договір комерційні структури з якими є договір у колонії. Вказує, що з перших днів відбування покарання добровільно бере участь у роботах з благоустрою установи та прилеглої до неї території, до яких ставиться відповідально, за що має заохочення за сумлінне ставлення до суспільно корисної праці. Вказує, що стягнення було погашене. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати щодо нього ст.81 КК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з 02.06.2020 року.

Початок строку відбування покарання: 02.06.2020. Кінець строку відбування покарання: 02.06.2025.

Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 05.06.2020 в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» м. Дніпро, з 04.11.2020 в ДУ «Криворізька ВК №80» м. Кривий Ріг.

Станом на дату розгляду судом першої інстанції питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засуджений відбув, визначені ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання.

Згідно витягу з протоколу № 44 від 30.08.2024 року, засіданням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення (а.с.3).

За час відбування покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія ( № 80)» характеризується позитивно, підтримує позитивні взаємовідносини з засудженими. Після прибуття до установи по теперішній час працевлаштований не був, стверджує що не володіє достатніми навичками.

За довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_7 , останній станом на 07.08.2024 року, має 1 (одне) заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, мав 1 (одне) стягнення за порушення форми одягу, стягнення погашене у встановленому законом порядку (а.с.9).

Згідно довідки про доходи, за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 засуджений ОСОБА_7 доходів не отримував (а.с.20).

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції враховано зміст подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, дані які характеризують особу засудженого в цілому, відбуття не менше 2/3 строку покарання, однак зазначене не може бути безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, враховуючи наведені вище обставини, які характеризують в цілому особистість ОСОБА_7 дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення проти здоров`я особи, отже ОСОБА_7 не довів на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, тоді як відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_7 мав лише 1 (одне) заохочення, яке було отримане безпосередньо перед розглядом клопотання про умовно-дострокове звільнення. Мав 1 (одне) стягнення у вигляді попередження за порушення форми одягу, яке погашене в установленому законом порядку, проте мало місце бути.

Згідно довідки про доходи, виданої ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_7 за період з січня 2024 року по липень 2024 року не отримував дохід.

Доводи апелянта, що він не працевлаштований оскільки ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» не трудова колонія і не надає робочі місця для працевлаштування, а через брак необхідної кваліфікації та через стан здоров`я з ним не уклали договір комерційні структури з якими є договір у колонії, не можуть створювати підстави для застосування ст. 81 КК України.

Оскільки засуджений офіційно не працевлаштований на виробництві установи, трудових договорів з установою не укладав та із заробітної плати єдиний соціальний внесок не відраховувався, а тому відповідно до ст. 81 КК України не має відношення до праці.

Отже на даному етапі, враховуючи наведене колегія суддів вважає неефективним та недоцільним застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

На час розгляду апеляційної скарги, враховуючи кримінальні правопорушення за яке він засуджений та особу засудженого, встановлено, що цілі покарання призначеного ОСОБА_7 не досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком суду.

Підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК Україниє не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які могли б слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення, та не вказують на можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Апеляційний суд зазначає, що обвинуваченому потрібен час для переосмислення своєї поведінки, яка повинна відобразитись у матеріалах справи для оцінки основного і вирішального факту досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого. Наразі наявні матеріали справи не вказують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.09.2024 року про залишення без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» відносно засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді