В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/6156/24

Провадження № 1-кп/0285/814/24

16 грудня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….........… ОСОБА_1 ,

секретаря ...............................……..... ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження,

кримінальне провадження №0000357, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2024,

за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, офіційно не працює, з загальною середньою освітою,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

який зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

раніше судимого, не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/6797/21 від 13.01.2022 ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.12.2021 і до досягнення ними повноліття (далі по тексту Судовий наказ №285/6797/21).

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24.02.2023 ОСОБА_3 був засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів (ч.1 ст.164 КК України) на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період часу з 01.05.2022 по 31.01.2023.

ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок сплачувати встановлені Судовим наказом №285/6797/21 аліменти, злісно ухилявся від їх сплати та його не виконував з 01.05.2023 по 31.10.2024.

Так, ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний кримінальний проступок, висновків для себе не зробив, продовжив ухилятися від сплати аліментів, не вживав заходів для погашення заборгованості по аліментам, без поважних причин офіційно не працював і не вжив заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у міський центр зайнятості з приводу постановлення на облік, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів спрямованих на погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого станом на 31.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 106200 грн, що перевищує суму сукупно нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати встановлених Судовим наказом №285/6797/21 аліментів у період з 01.05.2023 по 31.10.2024 та його не виконував, внаслідок чого станом на 31.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 106200 грн, що перевищує суму сукупно нарахованих платежів за 3 місяці.

В ході досудового розслідування кримінального провадження обвинувачений подав прокурору заяву від 06.12.2024 щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваного, його згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту у його відсутності підтверджена захисником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_7 .

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 подала заяву, в якій висловила згоду з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без її виклику та без проведення судового розгляду, а також ознайомилась з обмеженням права апеляційного оскарження.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до суду 09.12.2024 разом із клопотанням прокурора про його розгляд в спрощеному порядку відповідно до ст.302 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ст. 381 КПК України.

Оцінюючи встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились в умисному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 ККУ, суд кваліфікує за ч.2 ст.164 КК України.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків; його характер;

дані про особу винного, який вину у скоєному визнав; раніше судимий 24.02.2023 Новоград-Волинським судом Житомирської області за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт; на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває; характеризується за місцем проживання позитивно;

положення ст.ст.50, 65 КК України.

Прокурор, направляючи справу до суду, у супровідному листі від 09.12.2024 зазначила позицію щодо міри покарання 1 рік обмеження волі, однак суд не погоджується з таким покаранням, виходячи з наступного.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

На переконання суду, запропонований прокурором вид покарання, з огляду на конкретні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, є невідповідним ступеню тяжкості останнього та, відповідно, несправедливим унаслідок надмірної суворості. А тому суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.59-1 КК України.

Пробаційний нагляд полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства (ст.59-1 КК України).

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи».

На обвинуваченого слід також покласти обов`язки, передбачені ч.2 п.1-3 ст.59-1 КК України.

Підстави для звільнення від відбування покарання відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт накладений на майно у кримінальному провадженні підлягає скасуванню.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.302, 337, 367, 368, 370, 371, 374, 382 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати виним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1