УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 593/1541/17

провадження № 51-1197ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі захисником викладено порушення, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції у справі стосовно ОСОБА_4 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 та ч. 4 цієї статті.

Так, захисник, усупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК,направляючи до Суду свою касаційну скаргу вказав, що скарга подається до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

При цьому касатор значну частину скарги відводить на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам, посилається на те, що у ході судового розгляду не допитано особу, яка купила наркотичні засоби у ОСОБА_4 та понятих, які були присутні під час огляду пакету в приміщенні відділу поліції, хоча про це клопотав засуджений.

Однак касатор не вказує, суд якої інстанції не розглянув такі клопотання, з якою метою, тобто для встановлення яких обставин і на підтвердження чого суди мали здійснити допит таких осіб та у чому полягає істотність порушень вимог кримінального процесуального закону і яким чином вони перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому автору скарги необхідно урахувати, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).

Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.

Також захисник посилається на те, що ОСОБА_4 передав пакет за іншою адресою ніж указано у вироку суду, огляд поліетиленового пакета проводився через значний період часу в Бережанському райвідділі поліції, що ставить під сумнів, який саме пакет оглядався, однак скаржник не зазначає, які наслідки для кримінального провадження та встановлення винуватості ОСОБА_4 це потягло, як така інформація вплинула чи могла вплинути на законність та обґрунтованість рішень судів (рішення суду) та у чому полягають порушення судами (судом) вимог КПК у контексті цього.

Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Усупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.

Тому, скаржнику необхідно уточнити та конкретизувати доводи своєї касаційної скарги, в межах повноважень Верховного Суду, і належним чином обґрунтувати обставини на які він посилається, як на підстави для скасування чи зміни оскаржуваних ним судових рішень, відповідно до ст. 438 КПК.

До того ж, ч. 4 ст. 427 КПК передбачено, що якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, що підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, є: ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, захисник до касаційної скарги не долучив жодних документів на підтвердження своїх повноважень.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17 (провадження № 51-9792кмо18) повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Тож, у порушення вимог ст. 50, ч. 4 ст. 427 КПК, адвокатом ОСОБА_5 не додано до касаційної скарги належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження представляти інтереси засудженого на стадії касаційного провадження, а тому захиснику необхідно долучити оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог КПК.

У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, захиснику потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3