Номер провадження: 11-сс/813/2016/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 00001401, внесеного до ЄРДР 07 жовтня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та змінено застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, шляхом зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, до 49 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 148 372 грн.

Рішення слідчого судді про зміну запобіжного заходу мотивоване тим, що стороною захисту надано докази, які свідчать про зникнення ризиків, встановлених в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, ризиків, передбачених пунктами 2 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки, на теперішній час ОСОБА_7 не було повідомлено про зміну підозри, інші особи, які причетні до вказаного кримінального правопорушення, а саме ті, які до чиїх обов`язків входило оформлення інвалідності не встановлені, а також з урахуванням інформації щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, наявність на утриманні вагітної дружини та малолітньої дитини, слідчий суддя прийшов до переконання, що у даному кримінальному провадженні необхідно встановити заставу в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 зазначив, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наступне:

- ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Поза увагою слідчої судді залишилася фактичні обставин справи, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_7 отримав у якості неправомірної вигоди 8000 доларів США, а також використовуючи свої корупційні зв`язки серед працівників установ охорони здоров`я за неправомірну грошову винагороду від 12 000 доларів США до 18 000 доларів США надавав допомогу бажаючим в отриманні групи інвалідності. Окрім того, слідча суддя не врахувала, що за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 були вилучені дороговартісні автомобілі, придбання яких було завуальовано за дружиною та тещею, які не мають доходів для їх придбання. Зазначені обставини свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного;

- у межах вказаного кримінального провадження збираються документи, на підставі яких планується проведення експертиз для спростування наявності підстав встановлення груп інвалідності особам, яким ОСОБА_7 за неправомірну вигоду надавав допомогу в отриманні групи інвалідності. Зазначені обставини безумовно свідчать про існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 чт. 177 КПК України;

- слідча суддя не врахувала належним чином суспільну небезпеку інкримінованого злочину, суспільний резонанс, та ту обставину, що така поведінка підозрюваного та військовозобов`язаних показує негативний приклад, що в умовах воєнного стану призводить до втрати обороноздатності, підриває бойовий дух серед військових, поширює зневіру серед населення.

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та залишити в силі обраний відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор підтримав доводи та вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисники та підозрюваний заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили закрити апеляційне провадження, оскільки ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року про зміну запобіжного заходу, не підлягає апеляційному оскарженню відповідно до ст. 309 КПК України.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами глави 31 КПК.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.309 КПК визначений виключний перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, проте за ч.3 цієї статті інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Положення КПК встановлюють можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту, застави або про відмову в застосуванні такого заходу (п.2,4,5-1 ч.1 ст.309 КПК). Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його «обрання», але й «зміну» на інший запобіжний захід (судові рішення ККС ВС від 18 грудня 2018 року у справі №628/969/18 та від 28 березня 2019 року у справі №286/1695/18).

ККС ВС роз`яснювалася правова природа понять «обрання» та «зміна» у категоріях судових рішень, які стосувалися застосування запобіжного заходу, що не є релевантними для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у цій справі. У разі постановлення ухвали про зміну одного запобіжного заходу на інший, мова йде про фактичне прийняття рішення про застосовування іншого запобіжного заходу, а тому такі процесуальні рішення охоплюються поняттям «застосування запобіжного заходу», яке вживається у ч.1 ст.309 КПК. Натомість оскаржувана ухвала слідчого судді вищенаведених правових наслідків не породжує, а тому викладені висновки касаційного суду не стосуються питання її оскарження. Така позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові ККС ВС від 15 липня 2021 року у справі № 991/3396/21.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові ККС ВС від 17 травня 2021 року у справі №335/9520/19, сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч.1 ст.309 КПК.

У цьому провадженні прокурор оскаржують ухвалу слідчого судді про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, за клопотанням захисника про зміну запобіжного заходу, яке подано у порядку ст. 201 КПК України. Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя за результатами розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, частково задовольнив вказане клопотання та вирішив питання про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, в частині визначеного розміру застави, зменшивши розмір застави, визначений ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, до 49 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 148 372 грн.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала фактично є судовим рішенням про скасування застави у раніше визначеному розмірі та застосуванням її в зміненому розмірі, а тому є ухвалою про застосування застави в розумінні п. 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку. З цих підстав, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування відповідно до ст. 309 КПК України.

У зв`язку із цим, слід відмовити у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття апеляційного провадження.

Щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання захисника про зміну запобіжного заходу недотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження віднесено запобіжні заходи.

Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання (частина 1 статті 201 КПК). До клопотання серед іншого мають бути додані копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання (пункт 1 частини 3 статті 201 КПК).

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (частина 4 статті 201 КПК). Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом (частина 5 статті 201 КПК).

В ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується (частина 1 статті 196 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

При цьому, тягар доказування факту відсутності ризиків під час розгляду клопотання, поданого у порядку статті 201 КПК, лежить на стороні, яка звернулась з таким клопотанням (стороні захисту), а прокурор у даному випадку не зобов`язаний доводити їх наявність.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000101 від 07.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленими на даний час службовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», виконуючи свою роль в заздалегідь розробленому плані з одержання неправомірної вигоди за безпідставне оформлення групи інвалідності, відповідно до якої ОСОБА_7 , використовуючи свої корупційні зв`язки в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, збирав медичні документи з даними про неіснуючі захворювання на особу та отримував від неї неправомірну вигоду для подальшої передачі іншим учасникам злочинної групи, в один із днів в травні 2024, перебуваючи в м. Одеса, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_10 , з яким перебував у дружніх стосунках, про можливість надання йому допомоги в гарантованому оформленні групи інвалідності за станом здоров`я. Після чого, для реалізації своєї ролі та передачі неправомірної вигоди службовим особам КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», які мали вчинити в інтересах ОСОБА_10 дії з використанням свого службового становища що полягали в безпідставному оформленні групи інвалідності, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого отримання частини наданих грошових коштів, в один із днів в травні 2024, більш точної дати та часу встановити не виявилося за можливе, перебуваючи на території КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, через невстановленого на даний час посередника, отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 8000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.05.2024 складає 330 266, 4 грн. та є неправомірною вигодою у великому розмірі.

30.10.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси була постановлена ухвала, відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 3033 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 001 484 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 07.11.2024 року ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2024 скасовано, постановлено нову якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 996 200 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, стороною захисту було подано клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, яке обґрунтоване: відсутністю обґрунтованої підозри; зниженням ризиків, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу; погіршенням стану здоров`я підозрюваного та необхідності утримування сім`ї, що, на думку захисника, є підставою для зміни запобіжного заходу.

Слідчий суддя Київського районного суду частково врахував доводи сторони захисту та встановив: припинення існування ризиків, передбачених п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України; посилення соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного проблем зі здоров`ям, що зумовлює необхідність отримання останнім належної медичної допомоги.

Апеляційний суд, акцентує увагу, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу достатньо встановити наявність хоча б одного із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому припинення існування окремих ризиків не може автоматично бути підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу.

У свою чергу, не погоджуючись з висновками слідчого судді щодо відсутності ризиків, передбачених п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір слідчим суддею, судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК України), має вплив й на оцінку рівня ймовірності ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України (чим більшою є вагомість зібраних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри та чим вищим є рівень її обґрунтованості, тим більшою є вірогідність переховування підозрюваного від правосуддя, і навпаки).

Оскільки зміна запобіжного заходу не була обумовлена необґрунтованістю пред`явленої підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд констатує, що з моменту повідомлення про підозру, остання не змінювалась, та знайшла своє підтвердження під час застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також була предметом апеляційного перегляду. Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням інкримінованого кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання його імперативних завдань.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи значення ОСОБА_7 , як суб`єкта незаконних дій, його роль у розслідуваних подіях та відсутність достатньої інформації задля викриття всіх учасників злочинної схеми, з урахуванням активної стадії досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення про підозру пройшов 1 місяць 28 днів, підозрюваний, володіючи інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні, може вжити заходів, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження та наразі не зібрані. Ігнорування вказаного, буде несправедливим підходом до завдань кримінального провадження.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_7 займає посаду лікаря КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, тому останній у ході своєї трудової діяльності набув міжособистісні та ділові зв?язки, які може використати для протидії кримінальному провадженню іншим чином. Апеляційний суд у цьому контексті враховує, що згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 ймовірно мав можливість впливати на певних службових осіб КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», які підробляли документи для отримання інвалідності, що свідчить можливість впливу підозрюваного на відповідні процеси в установах охорони здоров`я, які можуть в тому числі зруйнувати вже існуючу доказову базу. Окрім того, враховуючи висновки слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, які викладені в ухвалі від 30 жовтня 2024 року, щодо невідповідності способу життя родини підозрюваного ОСОБА_7 їх доходам, колегія суддів приходить до висновку, що підозрюваний ймовірно вчиняє дії, спрямовані на приховування, маскування походження коштів та володіння ними, шляхом залучення довірених йому осіб, які набувають право власності на об`єкти рухомого майна, які у подальшому передають у користування підозрюваному. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_7 може приховувати свій спосіб життя, а також відомості про свої дійсні доходи та видатки, джерела існування, а також коло своїх зв`язків. Враховуючи наведене апеляційний вважає, що наразі існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що ризики, які були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є актуальними та свідчить про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.

Апеляційний суд приймає до уваги висновки слідчого щодо посилення соціальних зв`язків підозрюваного через необхідність догляду за малолітнім сином та допомоги вагітній дружин, однак, у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів. Відповідно дотримуючись балансу цих інтересів, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину (частина 5 статті 12, примітка до статті 45 КК).

У свою чергу, Корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства. Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абзац 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікована Законом України № 252-V від 18.10.2006). Корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права.

Сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до корупційних злочинів та необхідності ефективної протидії ним з метою захисту особи, суспільства та держави.

Так, наявність значного суспільного інтересу у вказаному кримінальному провадженні, обумовлюється, значенням належного функціонування закладів, що здійснюють медико-соціальну експертизу, особливо під час дії в Україні правового режиму воєнного стану.

З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні обставини справи, а саме, за версією обвинувачення, діючим лікарем КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з використанням наданої йому влади і становища з метою особистого збагачення організовано схему отримання неправомірної вигоди від осіб, які є військовозобов`язаними за складання історії хвороби з недостовірними відомостями про діагноз захворювання, на підставі якого відбувається подальше проходження військово-лікарської комісії та зняття таких осіб із військового обліку або надання відповідної відстрочки за мобілізацією в умовах воєнного стану, свідчить про наявність значного суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні.

Що ж стосується висновків слідчого судді про невідповідність визначеного розміру застави вимогам КПК України та обставинам кримінального провадження, то апеляційний суд зауважує, що розмір застави визначається, виходячи із майнового стану особи. Питання співмірності розміру застави із офіційно підтвердженими доходами підозрюваного та належного йому майна було предметом розгляду суду при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, за результатом якого було визначено, що відповідна сума коштів відповідає його майновому стану та здатна забезпечити його належну поведінку, оскільки побоювання втратити саме таку суму коштів може стимулювати підозрюваного до виконання обов`язків.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку підозрюваного. Тобто застава, на думку суду, повинна бути такою, яку здатний внести підозрюваний і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Сума, яку необхідно обрати для підозрюваного, повинна бути як великою з точки зору відношення власності так і помірною для внесення. Людина, вносячи на депозитний рахунок держави значну суму коштів, повинна задуматись про їх повну втрату у випадку недобропорядної поведінки. Тобто застава є економічним заходом контролю поведінки підозрюваного, який при сьогоднішніх умовах життя є одним із життєво необхідних для кожної людини.

У цій справі наявний виключність випадку обумовлена такими обставинами: застава, у визначених КПК межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн до 242 240 грн), не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження, тож у цій справі наявний виключний випадок через що альтеративна застава має бути визначена у більшому розмірі, ніж передбачена КПК; тяжкістю кримінального правопорушення; корупційним характером та обставинами вчинення злочину; розміром неправомірної вигоди; наявністю у цьому кримінальному провадженні значного суспільного інтересу; майнового стану підозрюваного та членів його сім`ї.

На думку апеляційного суду, застава у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 996 200 (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті) гривень, цілком відповідає фінансовим можливостям підозрюваного, не є для нього та його сім`ї завідомо непомірною, та дійсно зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш пропорційним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства, держави та підозрюваного.

При цьому, є слушним висновок слідчого судді, що розмір застави не може базуватися на врахуванні майнових активів, на які було накладено арешт. Разом із тим обсяг та характеристика майнових активів підозрюваного, навіть якщо вони й арештовані, можуть вплинути на розмір застави. Це допускається лише за умови, коли ці активи демонструють звичний стиль життя підозрюваного і його можливості систематично здобувати ці значні активи. У цій справі апеляційний суд враховує обсяг та характеристики арештовано майна, адже вони особливо в контексті обставин цієї справи та кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , свідчать про спосіб життя підозрюваного та членів його сім`ї та про їх можливість систематично здобувати ці значні активи, оскільки лише за другий квартал 2024 року родина підозрюваного придбала три автомобіля преміум-класу, загальна вартість яких, за версією слідства становить: 3 099 000 (три мільйона дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч), при цьому, офіційний доход підозрюваного за 1 та 2 квартали 2024 року за місцем роботи в загальній сумі складають 194 372,3 гривень.

Посилання слідчого судді зокрема на незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 на переконання апеляційного суду не є безумовною підставою для зменшення розміру застави більш ніж в 30 разів, оскілки особам, які утримуються під вартою надається належна медична допомога у відповідності до затверджений «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», відповідно до якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Колегія суддів враховує надані захисником документи про стан здоров`я підозрюваного, однак вони не свідчать про неможливість утримання ОСОБА_7 під вартою, більш того, у наданій довідці зазначено, що ОСОБА_7 знаходиться на стаціонарному лікуванні та отримує лікування згідно лиска лікарських призначень та перебуває під постійним наглядом лікаря терапевта та чергового медичного персоналу.

Більш того, апеляційний суд зауважує, що зазначені слідчим суддею в якості підстави для зміни запобіжного заходу обставини не стали перешкодою для визначення альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у розмірі 3033 прожиткових осіб, який був обґрунтований майновим станом підозрюваного, специфікою та «цинізмом» інкримінованого злочину, який вчинений у період воєнного стану, розмір якої у подальшому був знижений ухвалою Одеського апеляційного суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого про зміну запобіжного заходу будь-яких обґрунтованих та об`єктивних обставин, які можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, не містить, зазначеного не встановлено і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 201, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття апеляційного провадження залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 00001401, внесеного до ЄРДР 07 жовтня 2024 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Підозрюваного ОСОБА_7 затримати у залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у розмірі 1650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 996 200 (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті) гривень ( справа 947/32771/24, провадження 11-сс/813/1734/24).

Організацію виконання ухвали апеляційного суду в частині доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 .

Заставу, внесену за підозрюваного ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року, повернути заставодавцю.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4