Провадження № 1-кп/515/376/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 у режимі відеоконференції з ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор",

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари кримінальне провадження № 0000505, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 жовтня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Перевіривши надані матеріали, розглянувши клопотання прокурора про призначення судового розгляду кримінального провадження та доручення Білгород-Дністровському РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо призначення судового розгляду кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Обвинувальний акт прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 , що надійшов до суду 06 лютого 2025 року, пред`явлений щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, відповідає вимогам КПК і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Татарбунарському районному суду Одеської області.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Таким чином, підготовче судове засіданні у справі підлягає закінченню, а кримінальне провадження призначенню до судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність доручити Білгород-Дністровському РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Одночасно з обвинувальним актом 06 лютого 2025 року від прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що згідно з ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 лютого 2025 року. ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не відпали та продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, з метою зміни показів, що його викривають, оскільки судовий розгляд перебуває на початковій стадії та свідки у суду не допитувалися, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому він обвинувачується, а закінчити розгляд кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу не є можливим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав.

Обвинувачений та його захисник клопотання прокурора вважали необґрунтованим, а ризики недоведеними. Вважали, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту належним чином забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд дійшов до такого.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

У рішенні по справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується за ч.1 ст.114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, стало існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни показів, що його викривають, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому обвинувачується (п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено судом заявлені в клопотанні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та існують на даний час.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має підвищену суспільну та національну небезпеку, на території України продовжує діяти воєнний стан у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, що свідчить про високу вірогідність вчинення ним ризиків, зазначених у клопотанні прокурора.

Згідно з ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Судом не встановлено обставин, які б дали підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, висока вірогідність вчинення ним ризиків, які можуть зашкодити як кримінальному провадженню, так і створити загрозу основам національної безпеки України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Закінчити розгляд кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо.

За такого, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 квітня 2025 року (включно).

Доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування ОСОБА_4 під вартою суду не надано.

Доводи сторони захисту про те, що відсутні підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою необґрунтовані. Обсяг обвинувачення ОСОБА_4 не зменшився. Судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки не допитані. Позитивні характеристики обвинуваченого не усувають існуючих ризиків. Крім того, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків у майбутньому, а тому посилання на відсутність доказів вчинення обвинуваченим дій, зазначених прокурором у підтвердження існування ризиків, необґрунтоване.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи продовження дії воєнного стану на території України, розмір застави судом не визначається.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 196, 197, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закінчити підготовче судове засіданні та призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, на підставі обвинувального акта, у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в приміщенні Татарбунарського районного суду Одеської області на 13 лютого 2025 року на 12 годину 00 хвилин.

Здійснити судовий виклик в судове засідання прокурора, обвинуваченого, його захисника.

Доручити співробітникам Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» вжити відповідних заходів щодо забезпечення відповідних умов для проведення судового засідання 13 лютого 2025 року о 12:00 годині у режимі відеоконференції.

Доручити Білгород-Дністровському РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області скласти та подати до суду в строк до 13 лютого 2025 року доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що він може брати участь у підготовці досудової доповіді, яка полягає у наданні персоналу органу з питань пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Дві копії ухвали направити для виконання до ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор" та для вручення обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1