Справа № 539/216/25
Провадження № 1-кп/539/131/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000002, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лубни Полтавської області, українки, громадянки України, працюючої касиром-продавцем у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Хвиля», одруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає на АДРЕСА_1 , не є інвалідом, не є депутатом, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження

16 січня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року за № 0000002, щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2025 року у справі № 539/216/25 (провадження № 1-кп/539/131/2025) визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17 січня 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23 січня 2025 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 24 грудня 2024 року приблизно о 22.30 год, знаходячись поблизу житлового будинку № 19 на вулиці Монастирській у місті Лубнах Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, знаходячись у зазначений час у вказаному місці, попередньо поваливши ОСОБА_6 на землю та перебуваючи у положенні сидячи зверху на потерпілій, нанесла їй один удар правою рукою в область голови зліва, дещо в район внутрішньої частини щелепи, чим спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна в області шиї зліва, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08 січня 2025 року № 06 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ОСОБА_3 обвинувачується в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Позиція сторін судового провадження

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та вказала, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, вона вчинила зазначене кримінально каране діяння.

Обвинувачена ОСОБА_3 вказувала, що вона у повній мірі усвідомила кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаялася у вчиненому, просила суд суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті, підтримав у повному обсязі, просив визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Вказував на необхідність застосувати покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн). Звернув увагу на щире каяття обвинуваченої, її активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини, намагання примиритися з потерпілою.

Потерпіла вказувала, що погоджується з думкою прокурора, зокрема щодо міри покарання у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Обвинувачена вказувала, що вона свою провину визнала повністю, щиро розкаялася. Просила призначити покарання у виді штрафу. Зазначила, що має можливість сплатити штраф.

Норми права, якими керувався суд

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

За змістом частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина друга статті 65 КК України).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Щире каяття обвинуваченого полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих пунктом 1 частини другої статті 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Висновки та мотиви суду

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування частини третьої статті 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання ОСОБА_3 у судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, її показання є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Наведене, на думку суду, свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, із врахуванням заяви прокурора, з якою погодилася і потерпіла, про відмову від допиту в судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останньої за частиною першою статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). Дії обвинуваченої повністю охоплюються диспозицією частини першої статті 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком;

- особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу, не перебуває під наглядом у Комунальному підприємстві «Полтавський обласний центр терапії залежностей» Полтавської обласної ради, не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області та не отримує державних соціальних допомог, на обліку у лікаря-невропатолога не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, одружена, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно зі статтею 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачена повністю визнала свою вину, проявила готовність понести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої під час та після вчинення протиправних дій.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діянь ОСОБА_3 або звільняли її від кримінальної відповідальності чи від покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, судом не встановлено, тому обвинувачена підлягає покаранню на загальних підставах.

Зважаючи на особу обвинуваченої, пом`якшуючі її покарання обставини, які у своїй сукупності знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а також з урахуванням усіх викладених обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме за частиною першою статті 125 КК України у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченої запобіжний захід не обирався.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.

Керуючись статтями 50, 6567 КК України, статтями 2, 7, 84, 349, 368371, 373, 374, 376, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1