Справа № 146/52/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000227 від 15 листопада 2024 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківці Немирівського району Вінницької області, громадянина України, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових дій не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Установлено, що з 14 листопада 2024 року по 15 листопада 2024 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області (далі СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області) сержант поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_7 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до графіку чергувань затвердженого начальником відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковником поліції ОСОБА_8 , здійснювали добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції на території Томашпільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Орієнтовно о 13.00 год. 14 листопада 2024 року працівникам поліції стало відомо про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в стані алкогольного сп`яніння керує транспортним засобом марки «Volksvagen Т-4» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухається по вул. Черняхівського, 4а с-ще Томашпіль Тульчинського району Вінницької області. Помітивши службовий автомобіль марки «Пежо» моделі «301», державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_4 залишив свій автомобіль неподалік магазину «Грош-експрес» та почав втікати від працівників поліції.

Наздогнавши ОСОБА_4 поліцейський СРПП ВП № 2 Тульчинського РВП ОСОБА_6 під час спілкування з останнім помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітку мову.

У подальшому, ОСОБА_4 роз`яснено його права та обов`язки та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в лікарні.

На пропозицію поліцейського ОСОБА_4 повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не потрібно складати на нього будь-які адміністративні матеріали та запропонував неправомірну вигоду у вигляді грошей, а саме в загальній сумі 4000 гривень, які мав намір передати працівникам поліції прямо до рук, чим проявив умисел на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі відповідно до ст. 369 КК України, ОСОБА_4 діючи умисно усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, продовжував пропонувати неправомірну вигоду у сумі 4000 гривень працівникам поліції, з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 130 КУпАП.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що в 14 листопада 2024 року в обідню пору доби керував автомобілем в селищі Томашпіль, правил дорожнього руху не порушував та помітив автомобіль працівників поліції. Далі йому стало погано, він припаркував свій автомобіль біля магазину та вийшов з нього. Його наздогнали працівники поліції, оскільки запідозрили, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти освідування на місці або в лікарні. Обвинувачений злякався та запропонував працівникам поліції грошові кошти в сумі 4000 гривень, щоб на нього не складали будь-які адміністративні матеріали. Працівники поліції відмовилися від отримання запропонованих ним коштів та викликали слідчого. Вважає, що його дії є неправомірними.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винен у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненої, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме: DVD-R диск на який поміщено відеозаписи з нагрудного відеореєстратора № 798425 та DVD-R диск на який поміщено відеозаписи з нагрудного відеореєстратора № 798425, залишити при матеріалах кримінального провадження.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1