Справа № 344/1818/25
Провадження № 11-сс/4808/73/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 20.01.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України.

Вважає, що судове рішення постановлено за наслідками неповноти судового розгляду та з порушенням вимог КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що 20 січня 2025 року він звернувся до начальника Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, у заяві зазначав про те, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи представником влади та службовою особою, умисно порушуючи норми законодавства, за місцем своєї роботи вчинив перешкоди до здійснення законної діяльності захисника по наданню правової допомоги, а саме, неправомірно відмовив в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит №21 від 23.08.2024 року, який є однією із форм реалізації адвокатом своїх професійних прав для надання правової допомоги клієнту, про що прямо зазначено в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказує, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 397 КК України характеризується діянням, яке може бути вчинено як шляхом дії, так і бездіяльності. Вчинення в будь-якій формі перешкод для здійснення правомірної діяльності захисника (представника особи) передбачає створення таких умов, які перешкоджають останнім надавати ефективну правову допомогу і реалізовувати надані йому законом права. Про прямий умисел дій керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 свідчить те, що останній достовірно знав про правовий статус заявника, оскільки до вказаного адвокатського запиту ним долучено посвідчені належним чином копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру на ведення справи.

Окрім наведеного, він звертав увагу слідчого судді на той факт, що дане правопорушення є непоодиноким, адже на його адвокатський запит від 21.03.2024 року за №29 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , він також жодної відповіді не отримав.

Вважає, що його заява містить послідовний та в достатній мірі деталізований опис обставин даного кримінального правопорушення, які у своїй сукупності свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення, а відтак орган досудового розслідування зобов`язаний виконати, покладений на нього ст. 214 КПК України, обов`язок щодо внесення цих відомостей до ЄРДР.

За вказаних обставин вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для зобов`язання уповноважених осіб Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за його заявою, не можна вважати обґрунтованим.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 зауважує, що згідно з практикою апеляційних судів на сьогодні переважаючою є позиція, що орган досудового розслідування після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, не з`ясовуючи додаткових обставин та не проводячи ніяких попередніх перевірок, повинен беззаперечно внести відомості за вказаною заявою чи повідомленням до ЄРДР, розпочати досудове розслідування, а вже потім з`ясовувати, чи перевіряти наявність чи відсутність події кримінального правопорушення або його складу.

ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини неприбуття не повідомили, заяв про розгляд провадження за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_6 та прокурора.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Перевіривши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 23 січня 2025 року звернувся до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

Зокрема, у заяві ОСОБА_6 вказував на те, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем своєї роботи вчинив перешкоди до здійснення його законної діяльності як захисника по наданню правової допомоги, неправомірно відмовивши в наданні інформації у відповідь на запит адвоката ОСОБА_6 №21 від 23.08.2024 року та копій документів необхідних для надання правової допомоги клієнту.

Оскільки відповіді щодо даної заяви ОСОБА_6 не отримував, він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Івано-Франківського РУП ГУНП Івано-Франківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги мотивуючи тим, що в повідомленні ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, як і в скарзі слідчому судді, заявником не наведено вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за умови, що повідомлення про злочин містить достатні дані про вчинене правопорушення.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджено наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року №298, яким визначено порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до вказаного реєстру вноситься не тільки інформація про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення та прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника, а також вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та зазначається попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, не можуть бути внесені до ЄРДР відомості, які не містять даних про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та не дають можливості здійснити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, необхідно прийти до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Колегія суддів неодноразово зазначала у своїх рішеннях, що повідомлення про злочин повинно мати посилання на реальні події, не містити характер припущення та не порушувати право інших осіб на захист своїх інтересів від безпідставного звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, до якого вони явно не причетні.

Повідомлення про вчинення правопорушення обов`язково повинно містити інформацію про ознаки об`єктивної сторони правопорушення, які встановлені кримінальним законом та які дозволяють прийти до висновку, що дії або бездіяльність певної особи дійсно свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення.

Особа, яка повідомляє про вчинення правопорушення повинна відповідально ставитись до викладення обставин вказаного правопорушення, оскільки несе відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення правопорушення, а тому зобов`язана викласти відомі їй обставини вчиненого правопорушення, уникаючи зазначення даних, які мають вірогідний характер та посилання на певні припущення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_6 про систематичність дій керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо здійснення перешкоди його законної діяльності як захисника по наданню правової допомоги, а саме ненадання відповіді на адвокатські запити, оскільки в повідомленні про вчинення правопорушення він вказував тільки про один факт ненадання відповіді на його адвокатський запит та не зазначає яким чином ненадання такої відповіді перешкоджало здійсненню ним адвокатської діяльності та вплинуло на його можливість надати відповідну правову допомогу.

Водночас, за змістом апеляційних доводів ОСОБА_6 вбачається, що він повністю визнає, що ненадання відповіді керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 на його адвокатський запит не містить складу кримінального правопорушення, а має певні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП .

Зокрема, вищевказаним законом прямо передбачено відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5