Справа № 569/3973/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальні провадження №000091 від 15.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, незаконно носив предмет зовні схожий на ніж у футлярі чорного кольору, який, згідно висновку експерта №СЕ-19/118-25/1060-ХЗ від 21.01.2025 являється холодною зброєю, виготовленою кустарним способом, шляхом перевезення його у ніші, яка знаходиться над водійським сидінням автомобіля марки «Volkswagen Caddy» помаранчевого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить останньому, який знаходився на проїзній частині автодороги за адресою: м. Рівне, вул. Академіка Грушевського, поблизу буд. 29, до моменту проведення 15.01.2025, о 10 годині 30 хвилин огляду вищевказаного автомобіля, в ході якого працівниками поліції його виявлено та вилучено.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у носінні, іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

26 лютого 2025 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою, останній повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні на досудовому слідстві та зобовязався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.

За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.263 КК України у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, який підтвердив, що укладення угоди з його сторони є добровільним; захисника, який ствердив, що угода була підписана в його присутності; оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом не було встановлено обставин, що могли б перешкодити обвинуваченому відбувати покарання, визначене в угоді про визнання винуватості.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 26 лютого 2025 року по кримінальному провадженні №000091 від 15.01.2025 року укладенуміж прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/118-25/1060-ХЗ від 21.01.2025 в сумі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні: - предмет, що зовні схожий на ніж в футлярі чорного кольору, який відповідно до висновку експерта від 21.01.2025 №СЕ-19/118-25/1060-ХЗ являється холодною зброєю, та з первинним упакуванням поміщено до сейф-пакету «Україна МВС ЕС» №5275044 та передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

- надані відео з body-камери виданої 15.01.2025 на час несення служби у добовому наряді СОГ; надані відео з body-камери ПОГ СПОГ ВВГ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 під час несення служби 15.01.2025 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до РІвненського апеляційного суду через Рівненський міський суд РІвненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1