Справа № 530/132/25
Номер провадження 1-кп/530/102/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2025 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду, в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження № 0000089 від 01.03.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючий на час вчинення кримінального правопорушення у військовому званні «сержант», на посаді стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» за адресою: м. Полтава вул. Матвійчука Юліана 91

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 193 від 25.07.2023, сержант ОСОБА_4 , з 25.07.2023 вважається таким, що зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця, або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який діє до цього часу.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ,яка, на час вчинення кримінального правопорушення дислокувалася на території Зіньківської міської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03.01.2024 близько 14.00 год. самовільно, без дозволу командирів та начальників, в умовах воєнного стану,залишив розташування військової частиниНОМЕР_1 на термін понад три доби, та у подальшому перебуваючи у невстановленому слідством місці, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 19.12.2024.

19.12.2024 сержант ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 25.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України при вищезазначених обставинах визнав повністю, щиро каявся, вказав що готовий відбувати покарання винесене судом.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого , який відмовився надавати пояснення суду а тільки повідомив, що визнає себе винним за заначених обставин в обвинувальному акті і готовий понести покарання , вивчивши документи надані прокурором, приходить до висновку, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачені ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, з`явлення зі зізнанням, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, визнання вини, з`явлення зі зізнанням, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходе до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_4 - з 19.12.2024.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1