Справа №127/8920/25
Провадження №1-кс/127/3857/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024, яка полягає у не розгляді клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання осіб потерпілими у кримінальному провадженні.

Скаргу мотивовано тим, що для належного захисту прав та представлення інтересів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла необхідність у залученні їх до кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024 в якості потерпілих, у зв`язку з чим органу досудового розслідування 13.03.2025 направлена відповідна заява, проте станом на час подання даної скарги рішення по залученню наведених осіб до кримінального провадження в якості потерпілих не прийнято. Враховуючи зазначене, адвокат ОСОБА_3 у скарзі просить зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024 розглянути його заяву від 13.03.2025, в порядку визначеному КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, що в ній наведено.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки на даний час не встановлено завдання збитків, особам, яких представляє адвокат ОСОБА_3 у кримінальному провадженні. В судовому засіданні зазначив, що він не виносив відповідну постанову про відмову в задоволенні клопотання, оскільки заяву було подано не стороною кримінального провадження.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги, з урахуванням наданих адвокатом процесуальних документів, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги з таких підстав.

Встановлено, що слідчими СВ Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КПК України.

13.03.2025 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого у кримінальному провадження №0000875 від 02.10.2024 із заявою про залучення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілими у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, вищезазначені норми визначають, що права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого та така особа користується ними до винесення слідчим або прокурором постанови про відмову у визнанні потерпілим особи, яка подала відповідну скаргу.

Отже наразі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 користуються правами потерпілих у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024.

Однак слідчим, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024, в порушення вимог ч. 2 ст. 55 КПК України не було вручено потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, водночас суд констатує, що слідчим у визначений КПК України спосіб питання визначення процесуального статусу цих осіб не вирішено, що свідчить про бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні.

Слідчим ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомлено, що заяву адвоката ОСОБА_3 від 13.03.2025 ним було розглянуто, та направлено на його адресу лист про відмову у залучені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінального провадження у якості потерпілих. В підтвердження пояснень надав слідчому судді лист-повідомлення №75454-2025 від 21.03.2025.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає, що слідчим ОСОБА_4 було відмовлено у залучені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінального провадження у якості потерпілих в позапроцесуальний спосіб, а тому відомості викладені у листі-повідомленні №75454-2025 від 21.03.2025 не створюють для осіб, яких він стосувався, жодних правових наслідків.

Із висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 0306/7567/12 слідує, що коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

В даному випадку слідчий суддя звертає увагу на положення ст. 220 КПК України, якою законодавець визначає порядок розгляду клопотань поданих до слідчого. Такі клопотання мають бути розглянуті на протязі трьох днів.

Отже, вищевказана норма встановлює чіткий порядок дій слідчого у разі відмови у задоволенні клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, а саме зобов`язує слідчого винести вмотивовану постанову, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 28 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Таким чином, слідчий був зобов`язаний, після отримання заяви адвоката ОСОБА_3 про визнання осіб потерпілими у кримінальному провадженні, вручити їм пам`ятки про процесуальні права потерпілих або винести вмотивовану постанову про відмову у визнані таких осіб потерпілими. Оскільки слідчим не було вчинено жодних із зазначених дій, тому останній допустив бездіяльність у кримінальному провадженні.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Щодо прохання адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілими у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024 слід зазначити, що дані вимоги не ґрунтуються на приписах закону, оскільки вирішення даних питань відноситься до дискреційних повноважень слідчого та прокурора, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Отже, в даному випадку вимоги щодо зобов`язати слідчого визнати осіб потерпілими у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024 виходять за межі повноважень слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга є обґрунтованою в частині допущення слідчим бездіяльності у кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024, а тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 про визнання потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному проваджені №0000875 від 02.10.2024, яке зареєстровано Відділом поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 19.03.2025 за №425 аз-25, в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя