12.02.2025 Справа № 363/5695/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001115 від 14.09.2024 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 раніше не судимий, без постійного місця проживання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 року у ОСОБА_4 , який перебував у невизначеному в ході досудового розслідування місці та у не визначений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 23 години 47 хвилин, виник прямий злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до магазину «Цар Хліб» ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нижча Дубечня, проспект Миру 50. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до іншого приміщення, а саме до магазину «Цар Хліб» ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод» ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість іншого володіння ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження вхідних дверей, а саме розбиття скляної їх частини, та залізши через них у приміщення магазину, проник на територію останнього, тим самим порушив конституційне право на недоторканість іншого володіння ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод».

Крім того, у ОСОБА_4 , який перебував у невизначеному в ході досудового розслідування місці та у не визначений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 22 години 55 хвилин 13.09.2024 року виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що перебувають у реалізації ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», які знаходились у приміщені магазину «Цар Хліб». Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи на прилеглій території магазину «Цар Хліб» ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нижча Дубечня, проспект Миру 50, достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченим, шляхом пошкодження вхідних дверей, а саме розбиття скляної частини двері заліз через неї у приміщення магазину, чим саме проник на територію останнього, де виявив та викрав товар, що перебуває у реалізації магазину на загальну суму 4095 гривень 25 копійок та грошові кошти у сумі 6189 гривень 84 копійки.

Таким чином, своїми протиправними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 завдав ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», майнової шкоди на загальну суму 10285 (десять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 9 (дев`ять) копійок.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердивши факт їх скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося. Щиро розкаявся.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального поровадження за його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч. 4 ст.185 КК України доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, скоєних останнім. Кримінальні правопорушення, які вчинив обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до статті 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність претензій з боку потерпілого, пом`якшуючі покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст.ст.75, 76 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено. Поцесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази - камінь сірого кольору, який переданий до кімнати зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

4 відбитки пальців рук (папілярних візерунків), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1