УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024, справа №752/10164/24 у кримінальному провадженні № 0000092

ВСТАНОВИЛА

До провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024, справа №752/10164/24 у кримінальному провадженні № 0000092.

Ініціатор клопотання зазначає, що 09.10.2024 року слідчими Слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві було проведено обшук за місцем проживання заступника директора директора КП «Київський спортивний ліцей-інтернат» ОСОБА_4 .. Під час проведення обшуку слідчими вилучено два мобільні телефони та дві сім-карти до них відповідно.

16.10.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/10164/24, провадження № 1-кс/752/8176/24 на мобільні телефони марки Samsung з IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , а також сім-карти НОМЕР_3 та НОМЕР_4 було накладено арешт. Власник тимчасово вилученого майна та представник у судове засідання не викликалися.

Ініціатор клопотання вважає, що ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва про накладення арешту на тимчасово вилучене майно незаконною, безпідставною та такою, що ухвалена з порушенням норм Міжнародного права та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

У кримінальному провадженні №0000092 жодній особі не повідомлено про підозру.

У зав`язку з чим адвокат ОСОБА_3 просить клопотання задовольнити, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024 року у справі № 752/10164/24, провадження № 1- кс/752/8176/24 в межах кримінального провадження №0000092 від 13.02.2024 на тимчасове вилучено майно у ОСОБА_4 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився будучи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяв клопотань щодо відкладення направлено не було.

У судове засідання уповноважений прокурор не з`явився будучи належним чином повідомлений, заяв/ клопотань на адресу суду не надходило.

Слідча суддя, дослідивши клопотання про скасування арешту майна, долучені до нього документи приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024, справа №752/10164/24 накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000092 від 13.02.2024, вилучено під час обшуку 09.10.2024, а саме на: ноутбук марки HP Desktop-LRST080, model 3768IVGW та мобільні телефони, із забороною користування та розпорядження ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на майно, щодо стадії досудового розслідування.

При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, не надав доказів на підтвердження своїх доводів, що станом на момент звернення до суду з клопотанням на листопад 2024 року потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, будь яких актуальних відомостей, в тому числі щодо руху кримінального провадження адвокатом ОСОБА_3 надано не було.

За змістом ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, з огляду на мету його застосування, що дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, крім того, ініціатором клопотання не надано переконливих даних, що скасування арешту майна не перешкоджатиме кримінальному провадженню, з огляду на мету застосування заходу забезпечення.

За таких обставин не встановлено підстав для скасування накладеного арешту, а відтак слідча суддя прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024, справа №752/10164/24 у кримінальному провадженні № 0000092.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024, справа №752/10164/24 у кримінальному провадженні № 0000092.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1