У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/220/25

№ 1-кс/183/268/25

06 лютого 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема:

- 29.08.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 23.01.2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України призначаючи покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 29.08.2022 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців (на теперішній час вирок не набрав законної сили),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебував на другому поверсі приміщення КНП Новомосковського ПМСД, розташованого за адресою: вул. Гідності, №40, м. Самар Дніпропетровської області, де побачив драбину марки «Kentavr», яка належить ОСОБА_8 .

В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної драбини. Реалізуючи свій прямий умисел, у вказані дату та час ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи на другому поверсі приміщення КНП Новомосковського ПМСД, за адресою: вул. Гідності, №40 в м. Самар Дніпропетровської області, таємно викрав драбину марки «Kentavr», розмір 3х4 м, яка виконана з алюмінієвого сплаву, висота сходинок 270 мм, розмір А 3383 мм, розмір В 906 мм, розмір С 286 мм», вартістю 3744 гривень 40 копійок, яка належить ОСОБА_8 , взявши її в обидві руки та вийшовши з нею з приміщення КНП Новомосковського ПМСД.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3744 гривні 40 копійок.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

03.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років. При цьому 23.01.2025 ОСОБА_5 засуджено Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України призначаючи покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 29.08.2022 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (на теперішній час вирок не набрав законної сили). Разом з тим, ОСОБА_5 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі, тому існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше вже судимий за корисливі злочини, а саме: 29 серпня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки та на підставі даного вироку на теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському МРВ ФДУ «Центрі державної пробації» у Дніпропетровській області. Відповідно ОСОБА_5 для себе не зробив жодних висновків та підозрюється у тому, що, перебуваючи на волі, в період встановленого судом іспитового строку знову вчинив умисний, корисливий злочин, а отже є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів не зможе таким чином обмежити свободу його пересування, щоб запобігти цьому ризику та забезпечити його належну процесуальну поведінку, враховуючи також і те, що навіть звільнення від покарання з випробуванням не стало перешкодою для вчинення інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, слідчий звернулася із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_9 клопотання слідчого підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість цього клопотання, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий і прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор, виключно припущеннями. У зв`язку з чим просив застосувати своєму підзахисному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника у повному обсязі, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що 03.01.2025 до ЄРДР за № 0000013 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесено відомості за фактом того, що ОСОБА_5 01.01.2025 приблизно о 16.00, перебуваючи на другому поверсі приміщення КНП Новомосковського ПМСД, за адресою: вул. Гідності, №40 в м. Самар Дніпропетровської області, таємно викрав драбину марки «Kentavr», яка належить ОСОБА_8 .

03.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події від 02.01.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 07.01.2025; протоколом впізнанням особи за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 31.01.2025; протоколом огляду предмета драбини марки «Kentavr», видної свідком ОСОБА_10 від 07.01.2025; показанням свідка ОСОБА_11 від 17.01.2025; постановою про визнання та залучення речового доказу драбини марки «Kentavr» від 07.01.2025; протоколом огляду речей диску з відеозаписом з КНП Новомосковського ПМСД від 23.01.2025; постановою про визнання та залучення речового доказу диску з відеозаписом з КНП Новомосковського ПМСД від 22.01.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства» вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо ймовірності його виникнення, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, та за яке передбачена реальна міра покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. При цьому 23.01.2025 ОСОБА_5 засуджено Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України призначаючи покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 29.08.2022 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (на теперішній час вирок не набрав законної сили). Разом з тим, ОСОБА_5 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі, тому існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше вже судимий за корисливі злочини, а саме: 29 серпня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки та на підставі даного вироку на теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському МРВ ФДУ «Центрі державної пробації» у Дніпропетровській області. Відповідно ОСОБА_5 для себе не зробив жодних висновків та підозрюється у тому, що, перебуваючи на волі, в період встановленого судом іспитового строку знову вчинив умисний, корисливий злочин, а отже є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

Слідчий суддя враховує наявність у підозрюваного ОСОБА_5 місця реєстрації та проживання, а також міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну зі спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, якими визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, внаслідок чого доходить висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення, майнового стану підозрюваного, а саме, що останній не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Внаслідок чого слідчий суддя визначає заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави у розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.

У разі внесення за підозрюваного застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2025 року.

Визначити заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурорів Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 07 лютого 2025 року о 08 годині 50 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1