Справа № 645/7807/24
Провадження № 1-кс/645/1893/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001693 від 25.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, грузин, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що 25.12.2024 до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , про те, що його знайомий ОСОБА_5 в ході спільного вживання спиртних напоїв вбив свою співмешканку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 труп якої сховав в недобудованому гаражі, після огляду території був виявлений труп ОСОБА_9 загорнутий у ковдру з ознаками насильницької смерті.

За даним фактом СВ ВП № 2 ХРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001693 від 25.12.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в період часу не раніше 22:00 години 23.12.2024 та не пізніше 19:03 години 25.12.2024, більш точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони вдвох розпивали спиртні напої. Під час спілкування та вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_11 .

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя потерпілої, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, почав наносити удари кулаками рук у хаотичному порядку по всьому тілу ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, ОСОБА_5 взяв мотузку та, обгорнувши мотузкою шию ОСОБА_9 , силою рук став затягувати мотузку на шиї ОСОБА_9 спостерігаючи, як остання позбувається ознак життя.

В результаті активних протиправних дій ОСОБА_5 , спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_9 , остання померла.

ОСОБА_5 , не вживши жодних заходів щодо відновлення життєдіяльності організму ОСОБА_9 , підняв її тіло з підлоги та поклав на ліжко, не маючи наміру перевірити наявність життєвих показників ОСОБА_11 .

В подальшому, впевнившись в тому, що ОСОБА_9 померла, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, ОСОБА_5 замотав тіло померлої ОСОБА_9 у ковдру та відніс до недобудованого гаражу, розташованого поруч із будинком АДРЕСА_3 , де залишив в сидячому положенні на долівці приміщення.

Відповідно до довідки про причину смерті, видану відділенням №2 відділу СМЕ трупів, причиною смерті ОСОБА_9 , 19.02.1986, стала механічна асфіксія, удавлення з метою убивства чи нанесення ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

25.12.2024 о 20-00 год. ОСОБА_5 було фактично затримано.

26.12.2024 о 01 год. 40 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході досудового розслідування встановлено особисті дані підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луганськ, грузин, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-оглядом місця події за адресою АДРЕСА_2 із вилученими під час огляду предметами (в тому числі мотузкою та ковдрою);

-протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, під час складення якого вилучено мотузку;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_7 (заявник, який телефонував на службі «102»), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування (суду), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, орган досудового розслідування просив суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб без визначення розміру застави. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку щодо задоволення клопотання з наступних підстав.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2024 року за №0001693, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з протоколом затримання від 26 грудня 2024 року ОСОБА_5 у присутності понятих затримано 26 грудня 2024 року о 01 год. 40 хв.

Фактично ОСОБА_5 було затримано 25.12.2024 о 20 год. 00 хв.

26.12.2024 старшим слідчим СВ ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 о 15 год.52 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено в день його складення та в межах двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання.

Зважаючи на зазначене, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 1, ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року, є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Суд вважає за необхідне і доцільне застосувати норми міжнародного права при розгляді даного клопотання.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що підозрюваний міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця події за адресоюАДРЕСА_2 із вилученими під час огляду предметами (в тому числі мотузкою та ковдрою); протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, під час складення якого вилучено мотузку; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 (заявник, який телефонував на службі «102»), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором, підозрюваним, захисником поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано слідчим стосовно ОСОБА_5 наступним чином:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що, оскільки ОСОБА_5 усвідомлюючи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, яких знає, оскільки вони є його знайомими або сусідами, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження;

- ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може не з`являтися до органу досудового розслідування, прокурора, суду, тим самим умисно затягувати строки досудового розслідування, не має офіційного місця мешкання, зареєстрований у гуртожитку соціальної реабілітації, тобто в нього відсутній ценз осідлості, не має стійких соціальних зв`язків, виходячи із даних фототаблиці до огляду місця події, на яких відображено стан тіла померлої ОСОБА_9 , при житті їй систематично наносились тілесні ушкодження, що вказує на особливу жорстокість в поведінці ОСОБА_5 та небезпечність його особи для суспільства.

Суд вважає доведеним наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 є громадянином України, уродженцем м. Луганськ, з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий, інвалідності не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

Враховуючи фактичні обставини та вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зазначені обставини свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися з огляду на покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення. Визнання підозрюваним вини, сприяння розслідуванню, щире каяття, не свідчать про відсутність реальної можливості впродовж тривалого часу ухилятися від кримінальної відповідальності та в такий спосіб переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею встановлено існування ризику незаконного впливу на свідків.

КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України , тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК України ).

Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Підозрюваним та його захисником під час розгляду даного клопотання не надано належних доказів, що спростовують обґрунтованість пред`явленої підозри та свідчать про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я до суду також не надано.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт тощо, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного.

Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Слідчий суддя враховує тяжкість можливого злочину, реальність та ймовірність реалізації підозрюваним встановлених раніше ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків у провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що дає право суду застосувати запобіжний захід, без визначення розміру застави.

Згідно зі ст. 198 КПК висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001693 від 25.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів з дня його фактичного затримання, тобто до 22 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого СВ ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї підозрюваного або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1