Провадження №1-кс/369/3197/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного: ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 30 вересня 2024 року за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000002 від 04.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2024 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного: ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 30 вересня 2024 року за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000002 від 04.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, відповідно до якої просила суд скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.09.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2024 року та зобов`язати прокурора групи прокурорів та/або слідчого, який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2024 року, внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 10.10.2024 року, а саме після вручення клопотання про застосування запобіжного заходу щодо нього від 10.10.2024 року у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2024 року, стало відомо, що 30.09.2024 року було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення слідчим СВ ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 . Повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручене не було.

30.09.2024 року, біля 19:30 год. до ОСОБА_5 зателефонував начальник слідства та викликав на розмову біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 вийшов з будинку, але при вході його очікувало п`ять невідомих осіб, які не представився, документів не пред`явили. Один з присутніх зазначив, що має вручити ОСОБА_5 «підозру», на що ОСОБА_5 зазначив, що йому потрібно одягнутись, оскільки він вийшов роздягнутий (лише в одних шортах) та пішов до будинку. Особи, що нібито прибули для вручення повідомлення про підозру, після повернення ОСОБА_5 кудись зникли, не дочекавшись останнього. Таким чином, повідомлення про підозру не містить підтвердження його отримання, як і не містить відмови від його отримання.

До клопотання про застосування запобіжного заходу від 10.10.2024 року було додано витяг з ЄРДР, який не містить дати та часу повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Стороною обвинувачення не виконані належним чином передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення про підозру та вручення цього повідомлення у передбачений законом строк, тому подальше внесення до ЄРДР даних щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, є незаконним та безпідставним.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 вимоги поданої скарги підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні, обґрунтувавши доводами, що наведені у скарзі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали поданої скарги, матеріали кримінального провадження № 000002 від 04.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні СВ ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000002 від 04.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

30 вересня 2024 року слідчим СВ ВП № 4 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області було складено повідомлення про підозру, проте підозрюваний відмовився від отримання повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник ОСОБА_4 зазначає те, що дане повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено не було та не містить підтверджень про відмову від отримання повідомлення про підозру.

Частиною першою ст.42 КПК України передбачено три підстави для набуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Так підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченом устаттями 276-279цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Щодо не відповідності підозри вимогам статті 277 КПК України, то слідчий суддя виходить з наступного.

Так, слідчий суддя, виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України, вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування і засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма і зміст документу повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень у особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Перевіряючи на предмет форми оскаржуваного повідомлення про підозру від 30 вересня 2024 року, пред`явлену ОСОБА_5 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01. 2024 року, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Що стосується перевірки обґрунтованості вищевказаного повідомлення про підозру слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість слід виходити з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі "K.F. проти Німеччини" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (рішення від 30.08.1990 р. у справі «Fox, Campbell and Hartly проти Сполученого Королівства»). Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися у кримінальному провадженні конкретними доказами. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Слідчий суддя в жодному випадку не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, втім, обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто не професіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією. Такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими і знайти своє відображення у відповідному рішенні компетентного органу.

Отже обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти, перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом, другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 277-278, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного: ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 30 вересня 2024 року за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000002 від 04.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 08 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7