Справа № 601/1047/25
Провадження № 1-кс/601/236/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 24березня 2025 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максатиха, Калінінської області, росія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України,-

- за участю прокурора ОСОБА_5 ,

- підозрюваного ОСОБА_4 ,

- захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Кременецького РВП ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000127 від 24 березня 2025 року, розпочатого за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 березня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці в ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел 10 березня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території житлового господарства за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, переробив саморобним способом мисливської гладкоствольну рушницю марки «CORE», моделі «LZR-G01», 12-го калібру, промислового виготовлення, виробництва Туреччина, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 450 мм та руків`я до залишкової довжини 130, після чого даний обріз став вогнепальною зброєю придатною для стрільби при цьому снаряди вистріляні із зброї, отримують енергію, достатню для враження цілі. Таким чином ОСОБА_4 своїми діями вчинив виготовлення вогнепальної зброї шляхом переробки мисливської гладкоствольної рушниці марки «CORE», моделі «LZR-G01», 12-го калібру, промислового виготовлення, виробництва Туреччина, у зброю придатну до стрільби із мисливським патроном калібру 12 мм.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не маючи будь-якого дозволу на такі дії виготовив вогнепальну зброю шляхом переробки мисливської гладко ствольної рушниці марки «CORE», моделі «LZR-G01», 12-го калібру, промислового виготовлення, виробництва Туреччина, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 450 мм та руків`я до залишкової довжини 130, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998.

Таким чином ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України, а саме у незаконному виготовленні вогнепальної зброї.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що на початку січня 2025 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут вогнепальної зброї, що є обрізом виготовленим саморобним способом з мисливської гладкоствольної рушниці марки «CORE», моделі «LZR-G01», 12-го калібру, промислового виготовлення, виробництва Туреччина, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 450 мм та руків`я до залишкової довжини 130. ОСОБА_4 у невстановленому місці та у невстановлений час придбав боєприпаси без передбаченого законом дозволу та зберігав їх у невстановленому місці в межах АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 27 березня 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся у лісопосадці що в с. Затишшя Кременецького району, Тернопільської області, з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , та без передбаченого законом дозволу збув йому обріз виготовлений саморобним способом з мисливської гладкоствольної рушниці марки «CORE», моделі «LZR-G01», 12-го калібру, промислового виготовлення, виробництва Туреччина, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 450 мм та руків`я до залишкової довжини 130, який є вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Крім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність 02 квітня 2025 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрівся лісопосадці що в с. Затишшя Кременецького району, Тернопільської області, з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , та без передбаченого законом дозволу повторно збув йому один предмет схожий на ручну гранату зеленого кольору DM51A2, та запал до неї із написами на запалі предмету HORZDM82A3, LOSDNM05K0018, заводського виготовлення, яка є бойовим припасом, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦК України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Кримінальним законом слід вважати Кримінальний кодекс України. Частина 1 статті 263 КК України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам - загального статусу, виданий бути не може.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , не маючи будь якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав, носив та збув боєприпаси, чим порушив вимоги: п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901- VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за № 2471- ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у придбанні, зберіганні, носінні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити. В разі необрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, є певна ступінь можливості, що він вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного є висока ступінь ймовірності здійснення ним позапроцесуальних дій.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просять обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він є особою, що має вади здоров`я, щиро кається у вчиненому. Вказані предмети він продав, оскільки не мав коштів для існування.

Дослідивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку прокурора, яка під час судового розгляду клопотання не довів потребу у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

02.04.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

03.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 263-1 КК України.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 263 та ч.1 ст. 263-1 КК України є: показання свідка ОСОБА_8 , висновки експертизи, протоколи добровільної видачі та огляду.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 - частина 1 статті 263 КК України, тобто придбання, зберігання, носіння та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Санкція частини 1 статті 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до вимог частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 - частина 1 статті 263-1 КК України, тобто незаконне виготовлення вогнепальної зброї. Санкція частини 1 статті 263-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до вимог частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч.4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 1 статті 263 та ч.1 ст. 263-1 КК України, та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 слідчому судді не надано.

При цьому, необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час для ОСОБА_4 буде достатнім та необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, оскільки він раніше не судимий, є особою з постійним місцем проживання, а тому підстав для застосування більш суворого або більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду не встановлено.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, тобто заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22:00 години по 06:00 годину, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2,3,4 частини 5 статті 194 КПК України.

Вказаний запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Судом роз`яснено підозрюваному вимоги ст.ст.181, 194 КПК України та наслідки невиконання обов`язків, які покладаються на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 205, 206 КПК України, суд, -

постановив:

В клопотанні старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 24березня 2025 року, відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України, відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максатиха, Калінінської області, росія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22:00 години по 06:00 годину.

У відповідності до частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду або іншої службової особи, уповноваженої на проведення слідчих (процесуальних) дій на визначений час;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, а саме: з АДРЕСА_2 , в період доби з 22:00 години по 06:00 годину, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали 2 місяці.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення Кременецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1