Справа № 203/7884/24
Провадження № 1-кп/0203/1056/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ;

розглянувши під час судового засідання у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000755 19 грудня 2024 рокувідносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без зміни розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, може переховуватися від суду. Разом з цим, може незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою зміни показів. Також, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою матеріального збагачення, оскільки він офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи без їх участі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що жодний із цих ризиків на даний час не існує, оскільки нема законних підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже фактично зібрані або не мають важливого значення. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Зазначив, що обвинувачений готовий виконувати умови знаходження під домашнім арештом або іншим більш м?яким запобіжним заходом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше судимий, має середню освіту, постійне місце проживання, не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Беручи до уваги характер інкримінованого правопорушення, ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений може вчинити спроби погроз або застосуванням насильства впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою відмови або зміни їх показів на свою користь, аби уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних учасників провадження та дослідження їх судом.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, задля отримання прибутку, оскільки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, злочин, що йому інкримінований, є злочином проти власності, вчинений з корисливих мотивів.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, неповнолітньої дитини на утриманні, хоча і можуть мати місце, проте вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Отже, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатньою і необхідною мірою, яка гарантує виконання ним покладених обов`язків та запобігає ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, підстав для його зміни суд не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченими, їх майнового та сімейного стану, їх особистих даних та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених даним кодексом, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями) на депозитний рахунок для внесення застави.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1-4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 09 червня 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) з`являтись за кожним викликом до прокурора та суду;

2) не відлучатися із постійного місця проживання в м. Дніпрі без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою по даному кримінальному провадженню.

У разі внесення застави обвинуваченого звільнити з-під варти негайно.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду обов`язків - до 09 червня 2025 року, включно.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1