Номер провадження:1-кс/521/278/25
УХВАЛА

15 січня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000495 від 19.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у невстановлений час та місці, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, невстановленим способом незаконно придбав із метою подальшого збуту невстановлену кількість особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено - РVР та МДМА, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, та наркотичні засоби, обіг яких обмежено - кокаїн та канабіс, після чого, продовжуючи свій кримінально - протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання заборонених речовин із метою подальшого збуту, почав їх незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 09.10.2024 у період часу з 07 години 22 хвилини по 07 годину 48 хвилину, працівниками відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: електронні ваги чорного кольору; три зіп-пакети середнього розміру, в яких знаходиться 342 зіп-пакети меншого розміру; стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «LifeCell» з номером мобільного телефону « НОМЕР_1 »; прозорий зіп-пакет з 123 таблетками помаранчевого кольору, загальною масою 56,196 г., які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА, з кількісним вмістом МДМА 21,466 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 відноситься до критерії ваги в особливо великому розмірі; прозорий зіп-пакет із кристалічною речовиною червоного кольору, загальною масою 78,603 г. що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, із кількісним вмістом PVP 55,984 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 відноситься до критерії ваги в особливо великому розмірі; речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, загальною масою 9,84 г., що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, фз кількісним вмістом канабісу у висушеному стані 8,85 г.; речовину у вигляді грудочок світло-бежевого кольору, загальною масою 0,812 г., що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, з кількісним вмістом амфетаміну 0,094 г.; речовину у вигляді грудочок білого кольору, загальною масою 2,407 г., що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, з кількісним вмістом кокаїну 1,253 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 відноситься до критерії ваги у великому розмірі, які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.

Крім того, під час обшуку помешкання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , та мобільний телефон «Huawei» з ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , які містять у собі інформацію, що стосується придбання та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема у мобільних додатках «Telegram» та «Нова Пошта», а також у галереї цих мобільних телефонів.

У відповідності до постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002, про умисел на збут психотропної речовини може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта кримінального правопорушення; те, що особа сама психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, наркотичного засобу у великих розмірах, психотропної речовини та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах.

18.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

19.11.2024 ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.01.2025.

10.01.2025 постановою керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за №0000495 від 19.07.2024 продовжено до 3 місяців, тобто до 18.02.2025 включно.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу обшуку від 09.10.2024, поясненнями ОСОБА_4 від 09.10.2024, висновком експерта від 11.11.2024 №СЕ-19/116-24/21816-НЗПРАП, копією протоколу огляду мобільного телефону від 13.11.2024 та іншими матеріалами в сукупності.

Завершити досудове розслідування до закінчення строку досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 неможливо у зв`язку з необхідністю отримання висновка психолого - психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 від 20.11.2024. Окрім того, у кримінальному провадженні необхідно виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, скласти та направити до суду обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Без результатів проведення вказаних процесуальних дій неможливо закінчити досудове розслідування та відповідно в подальшому здійснити судовий розгляд, так як вони впливають на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного заперечував у задоволенні клопотання слідчого, вказавши, що його підзахисний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, ризики зазначені слідчим у клопотанні є необґрунтованими та недоведеними, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та вказав, що він піклується про свою бабусю, вважає клопотання необґрунтованим та просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який, або зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України закріплює, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

У своєму клопотанні слідчий зазначає, що метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

При оцінці даного ризику, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом. Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, із метою отримання коштів для забезпечення власного проживання. Крім того є підстави вважати, що ОСОБА_4 отримує дохід у зв`язку з своєю протиправною діяльністю.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим під час розгляду клопотання надано достатньо доказів для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не є такими, що гарантують виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду клопотання.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання його під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК України).

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави має бути визначений у розмірі, який перевищує розмір застави, встановлений у ч. 5 ст. 182 КПК України, та він повинен складати в двічі більший ніж максимальний розмір застави, визначений для тяжкого злочину, тобто повинен складати суму у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000495 від 19.07.2024 відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 із дня продовження запобіжного заходу може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому або прокурору.

За умови внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатись за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному, що наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 35 днів. Ухвала слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 18.02.2025.

Ухвала слідчого судді щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_8