Справа № 276/2045/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/144/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань з №0000223, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Іршанськ Коростенського району Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні не має, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

18.07.2024 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в смт. Іршанськ Коростенського району Житомирської області, достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно з корисливих спонукань, від імені потерпілого ОСОБА_5 - власника кредитної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , знаючи пароль логічного захисту від вказаної банківської картки - ріп- код, які йому повідомив потерпілий, вирішив викрасти грошові кошти останнього з його банківської картки та здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а саме вхід до облікового запису (акаунту), платіжного застосунку «Приват24», який являється системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «Приват Банк» у режимі реального часу (інтернет-банкінг) в тому числі електронними платежами.

В подальшому ОСОБА_3 , в період часу з 18.07.2024 по 20.07.2024, перебуваючи в смт. Іршанськ Коростенського району Житомирської області з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на. заволодіння грошовими коштами за допомогою інтернет додатку «Приват 24», шляхом здійснення платіжних операцій по переказу коштів на власні банківські картки а саме: AT «СенсБанк» № НОМЕР_2 , АТ «ПУМБ Банк»» № НОМЕР_3 , та на банківську картку AT «Універсал Банк»» № НОМЕР_4 , видану на ім`я товариша ОСОБА_7 та картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_5 , видану на ім`я матері ОСОБА_8 , здійснив крадіжку безготівкових грошових коштів на загальну суму 9130 гривень. Дані банківські операції різняться у грошових сумах переказів та в датах проведених операцій. В подальшому ОСОБА_3 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, використовуючи їх у закладах торгівлі в смт. Іршанськ Коростенського району Житомирської області та у закладах торгівлі і розважальних центрах м. Житомира. Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вище вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані: за ч. 1 ст. 361 КК України, як умисні дії, які виразились у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч.4 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені в умовах воєнного стану.

30 серпня 2024 року між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_6 , з іншої сторони, на підставі статей 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 361 та ч.4 ст. 185 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.4 ст. 185 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.361 КК України - у виді обмеження волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В угоді про визнання винуватості зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.473, 474 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України. у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.4 ст. 185 КК України, та повідомив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання, яке він здатний реально виконати.

Захисник підтвердив добровільність обвинуваченого на укладання угоди про визнання винуватості та просить її затвердити.

Потерпілий надав письмову згоду на затвердження даної угоди та в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом з призначенням покарання, визначеного угодою.

В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена, оскільки умови угоди не суперечать нормам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлено фактичні підстави для визнання винуватості.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.361 КК України, є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, - тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, критично ставиться до скоєного діяння, за місцем проживання характеризується позитивно.

З огляду на особу обвинуваченого, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та однієї обставини, що його обтяжує, згоди потерпілого на затвердження угоди про визнання винуватості, шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі, на переконання суду, покарання, запропоноване сторонами, відповідає положенням Кримінального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про можливість призначення узгодженого сторонами угоди покарання обвинуваченому: за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. При визначенні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, після чого, для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень доцільно обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

На переконання суду, зазначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, арешт не накладався, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 100, 314, 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 серпня 2024 року між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_6 , з іншої сторони.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 76 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 361 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік і 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки Redmi С30с, переданий на зберігання ОСОБА_9 , - залишити останньому як власнику;

- виписки по картковим рахункам AT «СенсБанк» № НОМЕР_2 , АТ «ПУМБ Банк»» № НОМЕР_3 ; виписку по картковому рахунку AT «Універсал Банк»» № НОМЕР_4 ; виписку по картковому рахунку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_6 ; виписку по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його законним представником, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1