УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хорошіського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001034 від 28.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.07.2012 виданого на ім`я ОСОБА_5 , та тимчасово позбавити власників та користувачів, можливості відчужувати розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, подав клопотання про розгяд справи без його участі, не заперечував проти накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001034 від 28.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2024 року до чергової частини Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області надійшло повідомлення від працівника СРПП ВПД№1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції ОСОБА_6 , про те, що 27.07.2024 близько 23 год. 53 хв. за адресою: смт. Черняхів, вул. Стиртенська, 11, було зупинено автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки надав працівникам поліції бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.07.2012 яке має ознаки підробки, а саме: сам бланк відрізняється від бланків які випущені в обіг, шрифт символів та не відповідає базі ІПНП.

28.07.2024 року під огляду місця події ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно надав для вилучення працівникам поліції до Житомирського районного управління поліції, що за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.07.2012 виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,після чого упаковано до поліетиленового спец пакету PSP № 1168110.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 29.07.2024 року вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001034 від 28.07.2024 року.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Частиною 5 передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що посвідчення водія є речовим доказом у кримінальному провадженні і могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, зокрема, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.07.2012 виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власників та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1