КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4997/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, маючого двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2024 року.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_7 , застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та немотивованою.

Апелянт вказує на те, що обставини інкримінованого ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення дозволяють дійти висновку, що з об`єктивної сторони злочин вчинено шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора з метою завдати шкоди Україні. При цьому, матеріали клопотання, не містять жодних відомостей того, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_11 за наявності визначеної законодавством мети.

При цьому, дії підозрюваного не стосуються, видобутку (генерації) атомної енергетики державою-агресором, її збільшення, тощо, а зводились до розробки проектів, які мали допоміжний характер (як то встановлення протипожежних перегородок).

За таких обставин сторона захисту вважає помилковою правову кваліфікацію дій ОСОБА_12 , яку на теперішній час йому надає орган досудового розслідування.

Також необхідно надати оцінку тим обставинам, що ОСОБА_11 фактично не оспорюється виконання проектних робіт на замовлення громадянина України ОСОБА_13 , останнім надано вичерпні покази з цих питань під час допиту слідчим 12.06.2024.

Таким чином, сторона захисту вважає, що здійснення письмового повідомлення, про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України є передчасним та таким, що не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000312 від 04.04.2024.

Не погоджується сторона захисту також з наявністю висвітлених стороною обвинувачення ризиків, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_12 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Також апелянт вважає не доведеною, правову позицію сторони обвинувачення щодо неодноразового перетину ОСОБА_7 державного кордону України та можливості останнього виїхати до РФ. На підтвердження такої можливості прокурором в судовому засіданні не долучено відповідної інформації з органів Державної прикордонної служби України та відомості, що свідчать про наявність родинних, дружніх та/або інших зв`язків на території держави-агресора.

Не погоджується сторона захисту також з тим, що ОСОБА_7 обізнаний у формах і методах роботи правоохоронних органів, оскільки останній за освітою є інженером та працював на відповідних посадах протягом усього життя, що не дозволяє погодитись із запропонованим органом досудового розслідування висновком.

Критично сторона захисту оцінює також наявність ризику, пов`язаного з можливістю переховування ОСОБА_7 з огляду на те, що останній є громадянином України, перебуває в шлюбі з громадянкою ОСОБА_14 , має спільних малолітніх дітей та батьків пенсійного віку, які перебувають на його утриманні тощо.

Так само, на переконання сторони захисту, не підтверджується наявність в діях ОСОБА_7 ризику, пов`язаного зі знищенням, приховуванням або спотворенням будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На переконання сторони захисту, про належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 свідчить факт відсутності скарг з боку свідків у провадженні щодо здійснення підозрюваним позапроцесуального впливу на цих осіб. Також незрозумілим залишається питання щодо можливості протиправного впливу ОСОБА_7 на невстановлених слідством осіб.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, на якому наголошує обвинувачення, спростовуються тим, що ОСОБА_7 в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, кримінальні покарання в місцях позбавлення волі не відбував, на шлях вчинення кримінальних правопорушень не став.

У свою чергу, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 є дійсним військовослужбовцем Національної гвардії України, перебуває в офіційному шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000312 від 04.04.2024 за підозрою гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2022-2024 років громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого попереднього фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичним місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди Україні, використовуючи власні знання та навички у сфері атомної енергетики, здійснив збір та аналіз необхідної інформації, провів відповідні розрахунки, за результатами чого підготував на замовлення ООО «Альфапро» (рос.) аналітичні дослідження по енергоблоках атомних електростанцій, які знаходяться на території російської федерації та належать Державній корпорації АТ «Концерн Росенергоатом», тим самим допоміг державі-агресору завдати шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

16.05.2024 о 09 год. 22 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

16.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Постановою заступника Першого Генерального прокурора ОСОБА_20 від 29.05.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000312 від 04.04.2024 до 3 (трьох) місяців, тобто до 05.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/18305/24 від 17.05.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 14.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/23036/24 від 25.06.2024 продовжено строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні до 6 (шести) місяців.

09.07.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце на момент застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, продовжують існувати.

Крім того, на цей час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, зокрема спрямовані на всебічне та повне дослідження обставин вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення, однак завершити досудове розслідування до закінчення строку дії запобіжного заходу не виявляється за можливе з об`єктивних причин.

09.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2024 року.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є, особливо тяжким проти основ національної безпеки, а тому, з метою уникнення покарання, останній може переховуватися від суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходивіз передбаченої КПК Українипроцедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя вказав на існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою, оскільки досудове розслідування наразі триває, проводяться слідчі дії.

Ризики, передбаченні п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, будь-якими достатніми та належними документами, долученими до клопотання, не підтверджуються, а їх існування не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчого.

Також, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також часткової наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, а тому, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, слідчий суддя зауважив на тому, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно дорозділів І КК України належать до злочинів проти основ національної безпеки України, в той час, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261,437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а тому слідчий суддя наголосив на тому, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

При цьому слідчим суддею враховано, що підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Доводи апелянта щодо того, що здійснення письмового повідомлення, про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального: правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України є передчасним та таким, що не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000312 від 04.04.2024, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді, також вказане було встановлено слідчими суддями при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

Щодо посилань апелянта на недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, як уже зазначалось вище, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, характеру вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків.

Твердження апелянта, що ОСОБА_7 є дійсним військовослужбовцем Національної гвардії України, перебуває в офіційному шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, беруться колегією суддів до уваги, проте не визнаються такими, що спростовують висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК Українибудуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК Українита ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4