Справа № 606/2185/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

начальника Тернопільського РС №5 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля клопотання начальника Тернопільського районного сектору № 5 філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення вироку Теребовлянського районного суду від 04.12.2023 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 04.12.2023 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду надійшло клопотання начальника Тернопільського районного сектору № 5 про приведення вироку Теребовлянського районного суду від 04.12.2023 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області області від 04.12.2023 року визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи на строк 150 годин, за ч. 4 ст. 185 КК України - позбавлення волі терміном 5 років. Із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання, з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_5 своїми протиправними діями в 11.10.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілій на суму 600 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, начальник Тернопільського РС №5 просить привести вищевказані вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Начальник Тернопільського районного сектору № 5 філії державної установи «Центр пробації» клопотання підтримала та просила його задоволити.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 11.10.2023 року становило 2 684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області області від 04.12.2023 року визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи на строк 150 годин, за ч. 4 ст. 185 КК України - позбавлення волі терміном 5 років. Із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання, з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_5 своїми протиправними діями в 11.10.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілій на суму 600 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Теребовлянського районного суду від 04.12.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, клопотання начальника Тернопільського РС №5 є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Тернопільського районного сектору № 5 філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання в частині призначеного йому вироком Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.12.2023 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.12.2023 року у відношенні ОСОБА_5 залишити без змін.

Порядок та умови відбуття покарання у вигляді громадських робіт визначаються уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_1