Провадження № 1-в/638/13/24
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Засуджений просить суд об`єднати ухвали суду та постановити ухвалу про зарахуваня у строк попереднього ув`язнення в період з 15.04.2016 по 13.09.2016 в строк покарання, призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.05.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обгрунтування свого клопотання засуджений зазначає, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 (справа №638/17946/18) зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 по 30.08.2018, в строк покарання, призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.05.2018. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 (справа №638/11835/19) зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 15.04.2016 по 13.09.2016 в строк покарання, призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30.09.2016.

У судове засідання учасники справи не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява засудженого ОСОБА_3 , в якій останній просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.05.2018 року (справа №423/2190/17) ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст. 71 ККУ країни до призначеного судом покарання приєднано частину невідбутого покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30.09.2016 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. Строк відбування покарання визначено рахувати з 16.06.2017 року, тобто з дня взяття під варту, зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.06.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.12.2018 року (справа №638/17946/18) засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 30.08.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком по справі №423/2190/17. 25.11.2019 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова (справа №638/11835/19) зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 15.04.2016 по 13.09.2016 в строк покарання призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30.09.2016.

Крім того до суду 29.10.2024 надійшов лист з ДУ "Харківського слідчого ізолятора" №12/12-17112/Гн, згідно з яким засуджений ОСОБА_3 був звільнений 01.04.2022 за відбуттям строку покарання.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, зазначено, порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання передбачений саме законом України про кримінальну відповідальність, а не будь-яким іншим (в т.ч. кримінальним процесуальним законодавством). Так, ст. 72 КК України, норма якої застосовується і є предметом розгляду в цьому касаційному провадженні, розміщена в розділі ХІ Загальної частини КК України під назвою «Призначення покарання». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено як в окремій структурній частині (нормі) закону про кримінальну відповідальність правило безпосередньо пов`язане з тим обсягом правообмежень, які особа зазнає у зв`язку із вчиненим злочином.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Проте у ст. 72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати;

Зміни, що стосуються правил обчислення та зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, впливають на кримінально-правове становище засудженої особи та на обсяг тих правообмежень, які становлять зміст призначеного судом покарання і застосовуються до засудженого, якому воно призначено. Внаслідок зміни цих правил у особи виникає право на зарахування більшої (чи, навпаки, меншої) кількості днів попереднього ув`язнення у строк покарання, яке їй потрібно реально відбувати. Зі свого боку це впливає на призначене покарання шляхом визначення його тривалості (на збільшення або зменшення такого строку відбування покарання) чи звільнення від його відбування, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, строки судимості та інші передбачені КК України кримінально-правові наслідки для особи.

Відповідно до зазначеного, положення про правила складання покарань та зарахування попереднього ув`язнення, які закріплені у ст. 72 КК України, є нормами матеріального кримінального права.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2018 року (справа № 180/746/16-к) приділено значну увагу дослідженню правової природи попереднього ув`язнення як запобіжного заходу. Зокрема, суд звернув увагу на мету та підстави, часові проміжки застосування запобіжних заходів, на те, що вони не переслідують мету покарання.

Крім того, зараховуючи на підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення у строк відбування покарання, суд бере до уваги сам факт перебування особи під вартою, а не окремі процесуальні аспекти його застосування, як-от: підстави, порядок, мета та ін.

Підстави, порядок та мета, а також законність попереднього ув`язнення є предметом дослідження на більш ранніх етапах кримінального провадження до моменту призначення покарання та зарахування в його строк строку попереднього ув`язнення.

Вищенаведені та інші процесуальні аспекти випливають з правової природи самого попереднього ув`язнення, а не з порядку зарахування його строку у строк покарання на етапі призначення покарання.

Вони жодним чином не впливають на визначений у КК України алгоритм зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання (день за день або ж день за два дні).

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «попереднє ув`язнення» та «зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - не тотожні поняття. Норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України. Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його). Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Таким чином з урахуванням того, що вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.05.2018 року (справа №423/2190/17) ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст. 71 КК України до призначеного судом покарання приєднано частину невідбутого покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30.09.2016 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років; засудженим фактично відбуте покарання та останній звільнений 01.04.2022, тому підстав для перерахування строку попереднього ув`язнення із застосуванням вимог ч.5 ст.72 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.72 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1