Справа № 738/606/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/906/24
Категорія - про виконання судових рішень у кримінальних провадженнях. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання Корюківського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області та звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності його виконання.

Задовольняючи подання, суд вказав на те, що строки давності виконання обвинувального вироку Менського районного суду від 23 серпня 2022 року закінчилися, факт ухилення ОСОБА_8 від відбування покарання не встановлений, у зв`язку з чим є всі підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду винесена з порушенням вимог ст. 413 КПК України, просить її скасувати та відмовити у задоволенні подання Корюківського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності обвинувального вироку.

Мотивує тим, що відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф в місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У пункті 1 Розділу ІІ Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу закріплені функції уповноваженого органу з питань пробації при виконанні покарання у виді штрафу, якими є облік засуджених, контроль за строками сплати штрафу засудженими, а також внесення до суду подань стосовно засуджених. Які порушують строки сплати штрафу або ухиляються від сплати штрафу.

Звертає увагу, що вказаним Порядком не передбачені повноваження органу пробації щодо встановлення місця перебування засудженого, проведення першочергових розшукових заходів, оголошення засудженого в розшук, інших заходів, які має орган пробації при здійснення наглядової пробації при виконанні інших покарань.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що засуджений сплатив штраф, призначений йому у виді основного виду покарання вироком Менського районного суду. Крім того, не встановлено місце знаходження засудженого. Також, відсутні відомості, що засуджений не переховується, що в сукупності свідчить про ухилення засудженого від відбування покарання. За таких підстав перебіг давності зупиняється.

Наголошує на тому, що відсутнє рішення суду щодо визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім в порядку, передбаченому ст. 43 ЦК України.

На думку прокурора, суд першої інстанції на порушення вимог закону прийшов до передчасного висновку про задоволення подання органу пробації та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у виді штрафу в зв`язку із закінченням строків давності обвинувального вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації, у в`язку з тим, що сукупність встановлених обставин свідчить про ухилення засудженого від відбування покарання у виді штрафу, у зв`язку з чим строк давності зупиняється, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У Кримінальному Кодексі України законодавцем встановлені обмеження щодо можливості держави притягнути винуватого до кримінальної відповідальності та застосувати до нього покарання певними строками давності вчинення кримінального правопорушення (ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України) або виконання обвинувального вироку суду (ст. 80 КК України).

Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку зумовлено недоцільністю приведення його до виконання стосовно засудженого, який протягом визначеного законом строку не ухилявся від покарання і не вчинив нового злочину.

Строк давності виконання обвинувального вироку починає перебіг з дня набрання ним законної сили.

З матеріалів провадження убачається, що 23 серпня 2022 року ОСОБА_8 був засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок суду набрав законної сили 23 вересня 2022 року та в цей же день був направлений для виконання Корюківському районному сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Органом, уповноваженим виконувати вирок суду у вигляді штрафу, є орган пробації. Згідно зі статтею 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Засуджений ОСОБА_8 на виклик до Корюківського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області не з`явився, у зв`язку з чим інспектор зв`язався з матір`ю засудженого ОСОБА_9 , яка пояснила, що засуджений мобілізований для проходження військової служби.

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 вересня 2022 року убачається, що ОСОБА_8 , 1970 року народження, був призваний на військову службу під час мобілізації 31 серпня 2022 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 а «Про призов військовозобов`язаних сержантського та рядового складу на військову службу під час мобілізації» та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та області.

За змістом ч. 1 ст. 80 КК України вирішення питання про звільнення від відбування покарання залежить від призначеного судом покарання та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який визначається згідно з положеннями ст. 12 КК України. При визначенні більш м`якого покарання ніж обмеження волі необхідно керуватися системою покарань (ст. 51 КК України), в якій види покарань розміщені за ступенем суворості від менш суворого (штраф) до більш суворого (довічне позбавлення волі).

Передумовою звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є засудження винуватого за вчинення кримінального правопорушення із призначенням покарання, а підставою сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 80 КК України.

Сплив строку давності виконання обвинувального вироку суду є сприятливим за умови, якщо засуджений не ухилявся від відбування призначеного йому покарання та не вчинив протягом строку давності виконання обвинувального вироку суду нового середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Питання про те чи сплив строк давності виконання обвинувального вироку має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому, суд беззаперечно має встановити ухилявся засуджений від виконання вироку чи ні.

Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що всі встановлені в даному провадженні обставини свідчать про ухилення ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком суду покарання, прокурор викладає суперечливі доводи на підтвердження своїх таких тверджень.

При цьому, прокурор намагається переконати колегію суддів в тому, що інспектор органу пробації перевищив межі своїх повноважень щодо виконання вироку в частині призначення основного виду покарання у виді штрафу, що є неприпустимим адже уповноваженій особі органу пробації при звернені до суду з будь-яким клопотанням, в тому числі й з клопотанням про звільнення засудженої особи від покарання через закінчення строків давності, необхідно надати докази своїх тверджень, а також того, що особа не ухилялася від виконання вироку, а прокурор у разі незгоди з таким клопотанням, має довести, що особа навпаки ухилялась від виконання вироку. Однак, прокурором не надано жодного доказу на доведення вимог апеляційної скарги, а тим паче, не спростовані твердження уповноваженої особи органу пробації.

По-перше, вирок суду набрав чинності 23 вересня 2022 року, тобто саме з цього дня розпочався відлік місячного строку для засудженого на сплату призначеної вироком суду суми штрафу, а також розпочав свій відлік строк давності виконання обвинувального вироку.

Станом на 23 вересня 2022 року ОСОБА_8 був призваний по мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини в Черкаській області, що беззаперечно підтверджується матеріалами провадження.

По-друге, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2022 року встановлено, що орган пробації фактично не виконав вимоги абзацу 2 пункту 6 розділу 3 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, а саме, не повідомив ОСОБА_8 про необхідність сплати штрафу згідно з вироком суду. Таке твердження суду не було оскаржено прокурором.

Тобто, беззаперечно встановлений той факт, що засуджений ОСОБА_8 не був повідомлений про необхідність виконання вироку у визначений законодавцем строк, що спростовує твердження прокурора про те, що засуджений ухиляється від виконання вироку.

По-третє, відповідно до Сповіщення №216 від 06 листопада 2022 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прибув 31 серпня 2022 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 03 листопада 2022 року під час виконання бойового завдання на околиці АДРЕСА_2 .

Станом на 21 квітня, 04 липня, 15 вересня, ІНФОРМАЦІЯ_4 мав у своєму розпорядженні вказане Сповіщення про зниклого безвісти ОСОБА_8 . Протягом вказаного періоду часу статус засудженого не змінювався безвісти зниклий.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_9 були внесені відомості за №0000575 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти її сина ОСОБА_8 неподалік м. Бахмут Донецької області.

Усі встановлені інспектором органу пробації та судом обставини вказують на те, що ОСОБА_8 не ухилявся від виконання вироку суду щодо сплати штрафу, а вирок суду не виконаний виключно з тих підстав, що засуджений був призваний на військову службу, як законослухняний громадянин прийшов за викликом та під час виконання бойового завдання зник безвісти. Такі обставини не свідчать про умисел в його діях, направлений на несплату незначної суми штрафу, як намагається довести прокурор.

При цьому, за встановлених обставин, досить цинічними є твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 ухиляється від виконання вироку, адже останній був призваний на військову службу ще до набрання законної сили вироком суду, не був повідомлений про необхідність сплати суми штрафу, виконував свій громадянський обов`язок по захисту нашої Держави від ворожого вторгнення, а в подальшому зник безвісти під час виконання бойового завдання на одному з найгарячіших напрямків фронту і це не може ставитись йому у провину, як це робить прокурор.

Той факт, що в судовому порядку ОСОБА_8 не визнаний як зникла безвісти особа, як про це вказує прокурор, не підтверджує факт його ухилення від виконання вироку.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що ухиленням від відбування покарання є умисні діяння засудженого, спрямовані на уникнення приведення обвинувального вироку до виконання. Про ухилення засудженого від відбування покарання може свідчити зміна ним анкетних даних, місця проживання, зміна зовнішності, підробка документів, тощо. Ухиленням від відбування покарання у виді штрафу, зокрема, може бути несплата визначеної вироком суми штрафу при реальній можливості її сплатити (наявність доходів від підприємницької діяльності, доходів у вигляді заробітної плати, пенсії стипендії, доходів від реалізації товарів власного виробництва, тощо).

За матеріалами справи до призову на військову службу ОСОБА_8 не працював та доходів від іншої незареєстрованої діяльності не мав, а несплата суми штрафу у зв`язку з неможливістю його сплатити через відсутність доходів не можна розцінювати як ухилення від відбування покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що оскаржувана ухвала внесена з порушенням вимог ст. 413 КПК України, прокурор не вказує, який саме з пунктів цієї норми Закону був порушений судом, в чому виразилось неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Під час апеляційного розгляду беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень вироком Менського районного суду від 23 серпня 2022 року, ще до набрання вироком законної сили був призваний на військову службу, не був належним чином повідомленим про необхідність сплати призначеної судом суми штрафу, а з 03 листопада 2022 року не мав такої реальної можливості, адже зник безвісти неподалік м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання.

Фактів ухилення засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком суду покарання не встановлено, як і не здобуто доказів припускати таку реальну можливість.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2024 року, якою задоволено подання Корюківського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності його виконання, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12