Справа № 464/3359/23
пр.№ 1-кп/464/169/24
22 жовтня 2024 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;
учасниками провадження - представники потерпілих: ТзОВ ТВК «Львівхолод» - ОСОБА_7 , ТзОВ «Сільпо-Фуд» - ОСОБА_8 , ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_9
з участю прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого, -
в с т а н о в и в :
згідно з обвинувальними актами ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжок), повторно, в умовах воєнного стану:
-13.04.23. - майна ТзОВ ТВК «Львівхолод» на загальну суму 318,92 грн;
-07.05.23. - майна ТзОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 440,76 грн;
-08.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 295,11 грн;
-08.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 284,90 грн;
-09.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 394,40 грн;
-09.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 493 грн;
-10.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 383,50 грн;
-10.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 379,60 грн;
-12.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 302,50 грн;
-12.05.23. - майна ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 570,51 грн.
Під час судового розгляду обвинуваченим, який повністю визнав свою винуватість та покаявся, заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене обвинуваченим клопотання, суд дійшов наступного.
Так, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України (ч.1 ст.2 КК України).
За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом ч.3 ст.3 КК України.
У силу положень ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Конституція України у ст.58 закріплює положення, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як унормовано ст.9 КУАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
За ст.185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за крадіжку (таємне викрадення чужого майна) з відповідними кваліфікуючими ознаками.
До внесення змін до законодавства за правилами ст.51 КУАП викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до ст.51 КУАП (дрібне викрадення чужого майна) з викладенням у новій редакції.
Зокрема, за ч.1 ст.51 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; за ч.2 ст.51 КУАП установлено відповідальність, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зміст положень Податкового кодексу України з урахуванням дії ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір вартості викраденого майна, з якого в 2024 році настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить понад 3028 грн (понад 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян).
Конституційний Суд України у Рішенні № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року у справі № 1-3/2000 виснував, що зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, а кримінально-правова норма залишається незмінною, а відтак кримінальний закон у такому разі не можна вважати новим - зміненим законом. При цьому, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені (ст. 151-2 Конституції України).
З огляду на викладене зміни ст.51 КУАП не можна вважати новим - зміненим законом України про кримінальну відповідальність, відповідно не підлягають застосуванню положення ч.1 ст. 58 Конституції України та ст.5 КК, які визначають зворотну дію закону в часі. Саме такої позиції притримується суддя Верховного Суду ОСОБА_10 в окремій думці, висловленій у справі № 278/1566/21.
Водночас у порядку ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду ч.6 ст.368 КПК України.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 сформувала правову позицію про те, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст.51 КУАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУАП; зміни, внесені таким Законом мають зворотну дію в часі.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
У силу приписів ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Відповідно до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно з обвинувальними актами обвинуваченому інкримінується:
за епізодом від 13 квітня 2023 року вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 318,92 грн;
за епізодом від 07 травня 2023 року вчинення повторно в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 440,76 грн;
за епізодом від 08 травня 2023 року о 15.40 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 295,11 грн;
за епізодом від 08 травня 2023 року о 16.55 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 284,90 грн;
за епізодом від 09 травня 2023 року о 16.20 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 394,40 грн;
за епізодом від 09 травня 2023 року о 16.30 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 493,00 грн;
за епізодом від 10 травня 2023 року о 12.35 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 383,50 грн;
за епізодом від 10 травня 2023 року о 13.35 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 379,60 грн;
за епізодом від 12 травня 2023 року о 12.35 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 302,50 грн;
за епізодом від 12 травня 2023 року о 14.25 год вчинення в умовах воєнного стану крадіжки у розмірі 570,51 грн.
Розмір викраденого за різними епізодами, що є одиничними злочинами, не перевищував розмір, з якого настає кримінальна відповідальність.
Беручи викладене у своїй сукупності, а також безумовну релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду, клопотання обвинуваченого, який не бажає продовжувати судовий розгляд та просить закрити провадження, позицію прокурора у підтримку клопотання сторони захисту, суд закриває провадження у справі у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Пред`явлені у порядку, визначеному ст.128 КПК України, цивільні позови до обвинуваченого про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення слід залишити без розгляду, оскільки вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а за епізодами, де заявлено цивільні позови, кримінальне провадження закрито.
Саме такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2021 року у справі № 161/694/20.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 09.06.2023, слід скасувати.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Питання долі речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-372 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Залишити без розгляду цивільний позов ТзОВ ТВК «Львівхолод» до ОСОБА_3 про стягнення 318,92 грн матеріальної шкоди, заподіяної злочином.
Залишити без розгляду цивільний позов ПП «Мережа-Сервіс Львів» до ОСОБА_3 про стягнення 2533,01 грн матеріальної шкоди, заподіяної злочином.
Залишити без розгляду цивільний позов ПП «Мережа-Сервіс Львів» до ОСОБА_3 про стягнення 570,51 грн матеріальної шкоди, заподіяної злочином.
Залишити при матеріалах кримінального провадження речові докази диски із записами з місця події; речові докази одяг і взуття, що належать ОСОБА_3 , - повернути по приналежності, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 09.06.2023.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 25.10.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_11