Справа № 202/1169/24
Провадження № 1-кп/202/1097/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000002, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецька, Луганської області, громадянина України, маючого середню освіту, непрацевлаштованого, раніше судимого:

-04 жовтня 2002 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-04 жовтня 2007 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

-21 травня 2021 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 1 ст.309, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

-09 лютого 2023 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення (проступок). 18 вересня 2023 року Софіїським районним судом Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_4 був встановлений адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців та визначено наступні обмеження: з`являтися на реєстрацію до поліції кожного 10-го числа місяця; заборонити виходити з будинку (квартири) з 22 години 30 хвилин до 05 години 00 хвилин за винятком звернення до лікарні чи перебування на роботі.

21 вересня 2023 року, у день звільнення ОСОБА_4 , начальником Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_4 оголошено та роз`яснено вищевказану ухвалу суду про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язано в триденний термін прибути до обраного ним місця проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , та не пізніше 24 вересня 2023 року зареєструватись у відділенні поліції № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Також, ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання.

21 вересня 2023 року у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на порушення правил адміністративного нагляду, встановлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Так, починаючи з 21 вересня 2023 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього зобов`язання, обвинувачений ОСОБА_4 без поважної причини, не з`явився та не став на облік до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, а також не з`явився у вказане в заяві місце мешкання: АДРЕСА_3 , та без повідомлення працівників ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та дозволу керівництва ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, став проживати за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, без поважних причин, не ставлячи до відома органи поліції про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання обов`язків, покладених на нього ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року по справі № 193/1394/23 провадження № 1-в/193/174/23, йому загрожує кримінальна відповідальність, будучи в належній формі ознайомленим з вищевказаною ухвалою суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків та про необхідність прибуття у триденний термін до обраного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , проігнорував вимоги законодавства, та у період часу з 21 вересня 2023 року по теперішній час ухилявся від покладених на нього обов`язків, що виразилось у неприбутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тобто скоїв кримінальний проступок проти правосуддя.

05 червня 2024 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000002, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Підписуючи зазначену Угоду, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ст. 395 КК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджено покарання яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Так, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів, сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.: 394 та 424 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: 1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в КПК України, обвинуваченому роз`яснено. Також наслідком укладання даної угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненій якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої в умовах воєнного стану, визнав.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.: 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник, в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд, допитавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000002, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у неприбутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а саме в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередить вчинення нових злочинів у вигляді штрафу.

Витрати на проведення содової експертизи відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 370; 373-374; 471-475; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000002 від 02 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнати виним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1