ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 670/389/24

Провадження № 11-кп/4820/624/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 21 квітня 2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Олександрів Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, військовозобов`язаного, не має судимостей,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 140 годин громадських робіт;

- за ст.126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято ОСОБА_6 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 11 вересня 2024 року, зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 травня 2024 року по 22 травня 2024 року включно та відповідно до ч.7 ст.72 КК України строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 23 травня 2024 року по 14 червня 2024 року включно, із розрахунку три дні домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Скасовано арешти, накладені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року та від 28 травня 2024 року.

Судом вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, 20 квітня 2024 року, близько 19 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті із ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, заподіяв останній тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій і їх наслідки, бажаючи їх настання, ОСОБА_6 схопив потерпілу ОСОБА_7 за ліву руку, з метою утримання та долонею правої руки умисно завдав в обличчя останньої чотири удари, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: 1 синця в лобній ділянці голови зліва в нижній третині та лівій бровній ділянці, 1 синця і ділянці спинки носа більше зліва із поширенням на ліву приносову ділянку, 1 крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по умовно-серединій лінії та справа, 1 синця в ділянці тіла нижньої щелепи зліва із поширенням на ліву підщелепну ділянку, 1 синця в ділянці лівого передпліччя на межі верхньої та середньої третин по передній поверхні, 1 синця в ділянці лівого плеча по задній поверхні в середній третині, які за своїм характером, відповідно до висновку експерта, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

З 31 березня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи на обліку осіб в категорії «Кривдник» (особа, яка вчинила домашнє насильство) у СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_7 , що призвело до психологічних страждань.

Так, 31 березня 2024 року о 18 год 00 хв за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував вигнати із будинку, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_6 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

02 червня 2024 року близько 16 год 30 хв за місцем спільного проживання, а саме в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_7 , а саме умисні дії, які полягали у нецензурному висловлюванні на її адресу та словесні погрози фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року ОСОБА_6 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, 04 червня 2024 року о 05 год 35 хв ОСОБА_6 не виконав вимоги термінового заборонного припису від 02 червня 2024 року заборони в будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_7 .

Згідно з постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року ОСОБА_6 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Тоді ж, 04 червня 2024 року о 05 год 45 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за одяг та виганяв із будинку, чим завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року ОСОБА_6 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

29 червня 2024 року, близько 22 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: в АДРЕСА_1 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, у зв`язку із чим було завдано психологічних страждань потерпілій.

Унаслідок систематичного вчинення ОСОБА_6 , домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_7 (дружини), останній спричинено психологічні страждання у вигляді зниженого настрою, засмученості, емоційної напруженості, вразливості, почуття тривожних очікувань, образи, порушеного почуття власної безпеки, невпевненості. Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства, щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території приватного підприємства «ЯСЕВЕ», що перебуває у власності ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , є електродвигуни, вирішив вчинити крадіжку. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 14 березня 2024 року близько 23 год 00 хв ОСОБА_6 , прийшов на територію приватного підприємства «ЯСЕВЕ» за вищевказаною адресою з метою вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, таємно, умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав електродвигун (ГДР), потужністю 4 кв., 1500 об./хв., в металевій обмотці, із редуктором в комплектації, вартістю 7500 грн та електродвигун АІР, потужністю 3 кв., 1500 об./хв., в металевій обмотці, із редуктором в комплектації, вартістю 3000 грн. Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи-суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою власного збагачення, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном, а саме погрузив на причіп мотоблока марки «Forte» моделі «SН81Е», що перебуває у його користуванні, для подальшого транспортування. Унаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 10 500 (десять тисяч п`ятсот) грн.

Окрім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території приватного підприємства «ЯСЕВЕ», що перебуває у власності ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є металобрухт, вирішив вчинити крадіжку. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 14 березня 2024 року близько 23 год 00 хв ОСОБА_6 незаконно проник на територію приватного підприємства «ЯСЕВЕ» за вищевказаною адресою з метою вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив закінчений замах на крадіжку, а саме демонтував електродвигун потужністю 7,5 кв., 960 об./хв. в металевій обмотці, із редуктором в комплектації, вартістю 7 200 грн та електродвигун АІР, потужністю 7,5 кв., 3000 об./хв. в металевій обмотці, із редуктором в комплектації, вартістю 10 870 грн.

Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи-суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою власного збагачення, утримуючи майно при собі, підготував його для подальшого навантаження на причіп мотоблока марки «Forte» моделі «SН81Е», що є в його користуванні, для подальшого транспортування, чим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки протиправні дії були припиненні через проїжджаючий транспортний засіб.

Окрім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території приватного підприємства «ЯСЕВЕ», що перебуває у власності ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , є електродвигуни, вирішив вчинити крадіжку. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 15 березня 2024 року близько 12 год 00 хв ОСОБА_6 , прийшов на територію приватного підприємства «ЯСЕВЕ» за вищевказаною адресою з метою вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав електродвигун АО2, потужністю 2,2 кв., 1500 об./хв., в металевій обмотці, вартістю 3 000 грн, електродвигун АІР, потужністю 4 кв., 1000 об./хв., в металевій обмотці, вартістю 4 500 грн, електродвигун 4А, потужністю 7,5 кв., 1500 об./хв., в металевій обмотці, вартістю 7 500 грн, а також два редуктори до електродвигунів, вартістю 2 500 грн кожен.

Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи-суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою власного збагачення, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном, а саме погрузив на причіп мотоблока марки «Forte» моделі «SН81Е», що є в його користуванні, для подальшого транспортування. Унаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Отже, ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або застосувати ст.75 КК України.

Зазначав, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а вирок ухвалений за неповного судового розгляду.

На його думку, судом першої інстанції неповно досліджено обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, не використано такої сукупності доказів, яка б не залишила місця сумнівам і обґрунтувала би зроблені висновки про наявність в його діях складу кримінального правопорушення,

Указував, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення.

Посилався на те, що судом першої інстанції не досліджено всіх обставин справи та призначено йому надто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів за наслідками розгляду кримінального провадження приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України за наведених в вироку обставинах, підтверджена зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

У суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України вину визнав частково та пояснив, що потерпіла ОСОБА_7 перша його обізвала та у відповідь він дав їй три ляпаси і штурхнув, від чого вона впала; за ст.126-1 КК України вину визнав повністю і пояснив, що дійсно систематично вчиняв домашнє насильство. За фактами викрадення і закінченого замаху на викрадення майна із ПП «ЯСЕВЕ»: по епізоду 1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що електродвигуни лежали в траві, а його попросили невідомі особи завантажити і завезти їх до маслозаводу; по епізоду 2 вину визнав частково та пояснив, що електродвигуни він не демонтовував, оскільки вони лежали вже демонтовані, а лише завантажив їх на мотоблок та хотів забрати додому; по епізоду 3 вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що електродвигуни він не демонтовував, оскільки вони лежали вже демонтовані, а лише завантажив їх на мотоблок та забрав додому.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді першої інстанції показала, що 20 квітня 2024 року її чоловік ОСОБА_6 завдав їй легке тілесне ушкодження, а впродовж березня-червня 2024 року систематично вчиняв відносно неї домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 показала, що в неї є приватне підприємство «ЯСЕВЕ», за повідомленнями, з території її підприємства ОСОБА_6 було вчинено низку крадіжок запчастин до сільськогосподарської техніки.

Незважаючи на неповне визнання вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, підтверджена доказами у кримінальному провадженні.

Так, винуватість ОСОБА_6 , окрім часткового визнання вини, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується також:

- висновком експерта № 125 від 22 квітня 2024 року, згідно якого потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером, відповідно до висновку експерта, відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Винуватість ОСОБА_6 , окрім особистого визнання вини, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України підтверджується:

- постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року у справі № 670/290/24, згідно якої ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_7 ;

- постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року у справі № 670/500/24, згідно якої ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду від 25 липня 2024 року, згідно якого оглянуті матеріали судових справ № 670/290/24 та № 670/500/24;

- протоколом огляду від 17 липня 2024 року, згідно якого оглянуто та відтворено файл із записом розмови на лінію «102»;

- протоколом огляду документа від 15 липня 2024 року, в ході якого оглянуто відеофайли, зроблені патрульною поліцією за викликом на лінію «102»;

- висновком судово-психіатричного експерта № 545 від 15 липня 2024 року, згідно якого ситуації, які склалися між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 31 березня 2024 року, 02 червня 2024 року, 04 червня 2024 року та 29 червня 2024 року були психотравмувальними для потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_9 завдані психологічні страждання у вигляді зниженого настрою, засмученості, емоційної напруженості, вразливості, почуття тривожних очікувань, образи, порушеного почуття власної безпеки, невпевненості.

Винуватість ОСОБА_6 , окрім часткового визнання вини, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України і ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, підтверджується також:

- протоколом огляду місця події від 15 березня 2024 року із Додатком, згідно з яким проводився огляд території домоволодіння на АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду місця події від 15 березня 2024 року із Додатком, згідно з яким проводився огляд території домоволодіння на АДРЕСА_1 ;

- постановою про визнання речовим доказом, згідно якої визнано речовими доказами: мотоблок марки «Forte» моделі «SН81Е», 3 електромотори, 2 електромотори з редукторами, 2 електромотори;

- додатковим протоколом огляду предметів від 15 квітня 2024 року із ілюстративною таблицею, згідно з яким оглянуто: електродвигун з редуктором ГДР, електродвигун АО2, електродвигун АУР, електродвигун 4А, електродвигун з редуктором АІР;

- довідкою про вартість викраденого майна від 17 квітня 2024 року, згідно якої вартість: електродвигуна ГДР - 7500 грн, електродвигуна АО2 - 3000 грн, електродвигуна АІР потужністю 4 кв. - 4500 грн, електродвигуна 4А - 7500 грн, електродвигуна АІР потужністю - 3 кв. - 3000 грн;

- довідкою про вартість викраденого майна від 22 квітня 2024 року, згідно якої вартість: електродвигуна потужністю 7,5 кв., 960 оборотів/хв - 7200 грн, електродвигуна потужністю - 7,5 кв., 2895 оборотів/хв - 10870 грн;

- протоколом огляду предметів від 25 травня 2024 року із додатком, згідно з яким оглянуто: редуктор пускового двигуна Т-150, помпа водяного насосу Т-150, три ступиці СЗ - 3,6, дві кришки поворотних тяг ДТ-75;

- постановою про визнання речовими доказами від 25 травня 2024 року, згідно якої редуктор пускового двигуна Т-150, помпу водяного насосу Т-150, ступицю СЗ-3,6, 2 підшипника та кришку пильника, ступицю СЗ-3,6, ступицю СЗ-3,6, ступицю СЗ-3,6, кришку поворотної тяги, кришку поворотної тяги визнано речовими доказами.

Відтак, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;

- за ст.126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства, щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань;

- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Наведені показання потерпілих та зазначені письмові докази суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх належними, допустимими та достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 як намагання уникнути кримінальної відповідальності і відхиляє їх, бо вони суперечать сукупності об`єктивних, досліджених доказів, покладених судом першої інстанції в основу доведеності його вини.

Судом досліджені усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження.

Ці та інші наведені у вироку суду першої інстанції докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень.

Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст15, ч.4 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки досліджені судом першої інстанції докази визнані належними та допустимими, тобто, висновки суду зроблені на належних та допустимих доказах.

Окрім того, вищенаведені докази підтверджують існування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, є достовірними і в своїй сукупності вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинивши його повторно, в умовах воєнного стану, та вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

Тому, на думку колегії суддів, у кримінальному провадженні надані відповіді на всі доводи поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, в межах санкцій статей, інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, судом ураховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, характер дій обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про його особу.

Належним чином враховано висновкок судово-психіатричного експерта № 390 від 30 травня 2024 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 на період інкримінованих йому кримінальних правопорушень будь-яким психічним захворюванням не страждав, усвідомлював свої дії та міг керувати ними; на теперішній час обвинувачений будь-яким психічним захворюванням не страждає, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру не потребується.

В силу ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

В силу ст.67 КК України обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (щодо ст.126-1 КК України), повторність злочину (щодо ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України).

Надаючи оцінку доводам обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду виходить із того, що за приписами ст.ст.50, 65 та 75 КК України питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є правом, а не обов`язком суду, яке застосовується за наявності відповідних умов.

Виправлення має на меті шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність.

Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України не вбачається, оскільки пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини з урахуванням кількості епізодів кримінальних правопорушень істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та не відповідатимуть загальним засадам призначення покарання.

Отже, місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, дотримався вимог ст.ст.65-67 КК України.

Підстав для пом`якшення покарання, на що звертає увагу обвинувачений ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, в межах апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3