Єдиний унікальний номер 938/1262/24
Судове провадження № 1-кс/938/261/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання про арешт майна

02 жовтня 2024 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000104 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання слідчого, яке погоджено прокурором, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, про накладення арешту з метою збереження речових доказів шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 25.07.2020 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 , що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з метою права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Клопотання обґрунтовано тим, що СД Верховинського ВРП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000104 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

Як вбачається з вказаного клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2024 року до Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області надійшов рапорт інспектора СРПП Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 25.07.2020 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 , має ознаки підробки. Вказане посвідчення водія ОСОБА_5 використовував під час керування власним транспортним засобом марки «BMW 528 XI» на автодорозі в селі Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, де був зупинений 27.09.2024 року працівники СРПП Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області та надав його працівникам поліції для перевірки, чим використав його.

27.09.2024 року під час проведення огляду місця події було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 25.07.2020 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до листа про надання інформації від 30.09.2024 року № 3721-2024 вилучене посвідчення числиться на ім`я ОСОБА_6 ..

Матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що вищевказане посвідчення водія є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним виготовленням та відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з ним не проведено жодних експертиз, а тому є необхідність у його збереженні у Верховинському РВП та накладенні арешту на нього.

Прокурор та дізнавач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду даного клопотання повідомлені належним чином (а.с.19.20), їх неявка не є перешкодою для розгляду цієї справи.

Особа, щодо майна якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином (а.с.18), про причини неявки не повідомив.

Їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ст. 172 КПК України).

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, перевіривши відповідність вказаного клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до такого висновку.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, якими характеризується речовий доказ (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Із даним клопотанням про арешт майна, звернувся дізнавач, який згідно з ч. 2 ст. 40-1 КПК України при здійсненні дізнання, що є формою досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування кримінальних проступків, наділяється повноваженнями слідчого та уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі й про арешт майна.

Встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у клопотанні, вилучене під час огляду місця події 27.09.2024 року (а.с. 7).

Клопотання про арешт майна подане до суду 30.09.2024 року, тобто на наступний день після вилучення майна (28.09.2024 року, 29.09.2024 року субота, неділя, вихідні дні), в результаті чого дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, згідно з якою клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якого його було вилучено.

Встановлено, що Верховинським РВП ГУНП в Івано-Франківській області 27.09.2024 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача СД Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 30.09.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000104 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України майно, щодо якого вирішується питання про арешт.

Слідчий суддя звертає увагу, що майно, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, має суттєве значення для проведення досудового розслідування, встановлення об`єктивної істини у провадженні, або воно буде об`єктом експертного дослідження.

Отже, дізнавачем та прокурором поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказаний предмет є речовими доказами, оскільки він в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та міг зберегти на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстави, передбаченої п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті є формою забезпечення доказів і самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна,стороною захисту не надано та слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до переконання про задоволення даного клопотання в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 107, 167, 170-173, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів шляхом заборони відчуження, розпорядження та (або) користування на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 25.07.2020 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_5 , що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали слідчого судді покласти на дізнавачів СД Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № №0000104 від 27.09.2024 року.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_7