УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.114-2, ч.ч.1,3 ст.436 КК України

якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.11.2024 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою. Обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.11.2024 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що зазначені в клопотанні прокурора ризики відсутні.

Також зазначає, що одна лише тяжкість злочину, в якому він обвинувачується не може бути підставою для продовження тримання його під вартою.

Вважає, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

На розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0000066 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.114-2, ч.ч.1,3 ст.436 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.07.2024 дію запобіжного заходу продовжено до 13.09.2024 року (включно).

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 тому наразі запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою не видається за можливе, оскільки судовий розгляд продовжується.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження на розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0000066 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.114-2, ч.ч.1,3 ст.436 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні, в тому числі і особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

Також наявним є ризик того, що ОСОБА_9 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що повномасштабна збройна агресія проти України триває, обвинувачений співпрацював з представниками держави - агресора, що підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти дії направлені на корегування ворожого вогню, злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена лише за втручання співробітників правоохоронних органів.

Вищенаведене в сукупності вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризиків переховування обвинуваченим від суду та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Тому не є слушними доводи обвинуваченого, щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_11 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, як того просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року, якою ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: