Справа № 192/2015/24
Провадження № 1-в/192/318/24
Ухвала

Іменем України

07 серпня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

10 листопада 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

початок строку відбування покарання: 09.06.2021,

кінець строку відбування покарання: 09.07.2025,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання. Подання мотивує тим, що за час відбування останнього покарання ОСОБА_4 з 10.06.2021 утримувався у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)». Порушення режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. З 03.02.2022 відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Був працевлаштований днювальним штабу без оплати праці, до праці ставився сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має сім заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Залучений до програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Визнає провину у скоєних злочинах. Вирішене питання реєстрації. Заборгованості за виконавчими листами немає.

Представник установи виконання покарань у судовому засіданні подання підтримала з викладених у ньому підстав.

Засуджений у судовому засіданні подання не підтримав, за змістом його пояснень подання є передчасним.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, посилався на те, що засуджений вже декілька раз звільнявся умовно-достроково, та що він ще не довівсвоє виправлення.

Заслухавши представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що у задоволенні подання потрібно з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий:

13.06.2002 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 07.09.2004 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 26 днів;

26.11.2010 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

19.02.2013 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 29.12.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців;

14.05.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 25.03.2021 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяць 18 днів.

10 листопада 2021 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково у виді 1 місяця позбавлення волі суд ухвалив приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.05.2018 та остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_4 раніше звільнявся умовно-достроково і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Початок строку відбування покарання: 09.06.2021, кінець строку відбування покарання: 09.06.2025.

Натепер засуджений відбув більше 3/4 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, в установах виконання покарань засуджений знаходиться з 10.06.2021.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 03.02.2022.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення, складеним у липні 2024 року, засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений має сім заохочень, стягнень не має.

Згідно з довідкою, наданою в.о. начальника відділення СПС № 15 ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_4 бере участь у роботах по благоустрою колонії, з 03.02.2022 працює в штабі установи, до праці ставиться сумлінно, всі поставлені завдання виконує вчасно та якісно, проявляє корисну та розумну ініціативу.

Згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за 2022 рік, І квартал 2023 рокуоцінено як «задовільно», ІІ - ІV квартали 2023 року, І та ІІ квартали 2024 року «добре».

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно з висновком щодо ступеня виправлення, складеним у березні 2024 року, засуджений не стає на шлях виправлення (не довів своє виправлення) (а.о.с. 59).

01.03.2024 комісія установи виконання покарань відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарань більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому, що не став на шлях виправлення.

А вже через декілька місяців, у серпні 2024 року, установа виконання покарань звертається до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такого, що довів своє виправлення.

Суд звертає увагу, що засуджений вже неодноразово звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, однак продовжував вчиняти кримінальні правопорушення.

Суд також звертає увагу, що згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим ОСОБА_4 такий ризик є середнім.

Суд враховує обставини, на які посилається установа виконання покарань, що засуджений працевлаштований, має заохочення та не має стягнень.

Суд також звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що засуджений виправився.

Саме по собі відбуття 3/4 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення, а тому у задоволенні подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1