В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0002508 внесене до ЄРДР 27.07.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 27 липня 2024 року, приблизно о 15 годині разом з ОСОБА_5 перебували в альтанці, що знаходиться неподалік від будинку АДРЕСА_2 , де між останніми на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 повернувся до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв із собою пістолет калібром 4 mm Flobert, який поклав до своєї наплічної сумки.

В подальшому, приблизно о 15 години 30 хвилин цього ж дня, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, прийшов до альтанки, в якій перебував ОСОБА_5 , де діючи умисно, передбачаючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, дістав пістолет Flobert із сумки, з якого здійснив два постріли в бік ОСОБА_5 - в область обличчя та плеча, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження лівого очного яблука, його оболонок; рани на повіках лівого ока; ушкодження решітчастої кістки та кісток обох орбіт; стороннє тіло в області правої очниці; рани в потиличній області; рубця на задній поверхні грудної клітини справа; наявність стороннього тіла в області правого плечового суглоба. Ушкодження в області ока відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, так як спричинили стійку втрату працездатності більш ніж на 33 %, а саме на 35 %.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, цивільний позов в частині моральної шкоди визнав частково, у сумі 100000 грн. Зазначив, що 27.07.2024 року перебував в нетверезому стані, знаходився в альтанці по АДРЕСА_2 , напроти свого будинку. З потерпілим у нього виник конфлікт, обставин виникнення якого він не пам`ятає, оскільки був випивший, напередодні курив та має контузію. Пішов додому, поклав до наплічної сумки взяв пістолет Флобер, який не потребує спеціальних документів, який він придбав за день до події в магазині, та здійснив кілька пострілів, можливо два, в бік потерпілого. Не заперечує, що внаслідок його дій потерпілому спричинені тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті. Повідомив, що жалкує, що так сталося, щиро кається у вчиненому, просив вибачення у потерпілого, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду та витрати на адвоката. Зазначив, що має контузію та перебиту кістку на руці, інші поранення, які отримав під час бойових дій, за що був комісований та звільнений з лав ЗСУ. На даний час не працює, оскільки за станом здоров`я, знаходиться в процесі оформлення групи інвалідності.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми діями, які виразились у спричиненні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило розлад здоров`я поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання, а також думки потерпілого і його представника та прокурора, висловлені в судових дебатах.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення кримінального правопорушення у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Що стосується даних встановлених в судовому засіданні про те, що обвинувачений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, то вказана обставина не може бути визнана судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого з огляду на те, що в обвинувальному акті вона не вказана, а суд позбавлений можливості самостійно погіршувати становище обвинуваченого.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Вирішуючи питання про призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 статті 121 КК України.

Разом із тим, враховуючи конкретні обставини справи, те, що обвинувачений визнав винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілого до початку судового засідання та в ході розгляду кримінального провадження, що не заперечувалося в судовому засіданні останнім, із зазначенням того, що потерпілий не зрозумів, що то вибачення, відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу, а також дані про особу ОСОБА_3 , який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, має незадовільний стан здоров`я поранення, контузію та каліцтво, які отримані внаслідок тяжкої мінно-вибухової травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідною документацією, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи. Таке покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 , матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку.

При вирішенні цивільного позову, суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 відмовився від цивільного позову до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу і просив суд закрити провадження в цій частині цивільного позову, у зв`язку із повним відшкодуванням такої шкоди. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого довірителя та просив закрити провадження по цивільному позову в цій частині.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки, в судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 відмовився від цивільного позову до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, то необхідно цю відмову прийняти, провадження за цивільним позовом в цій частині закрити.

Як передбачено ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі - Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладених норм закону, враховуючи, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, суд дійшов висновку про наявність обов`язку обвинуваченого відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану моральну шкоду.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Потерпілий ОСОБА_5 внаслідок винних дій обвинуваченого, без сумніву зазнав фізичного болю та через нанесені йому травми проходив лікування. Отримані позивачем ушкодження позначились на стані його здоров`я. Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції та призвели до втрати душевного спокою, зміні звичного способу життя та роботи.

Виходячи із вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди є завищеною, та визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 у розмірі 150000 грн.

Заначений розмір задоволених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2024 року, на майно, яке було вилучене 27.07.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, схожий на ніж в паперовому конверті, пістолет «Flobert» в спец.пакеті № PSP 3164726, пластикову коробку, всередині якої знаходяться набої в загальній кількості 136 штук в спец.пакеті № CRI 1178801, гільзу в спец.пакеті № CRI 1178698, 9 набоїв в спец.пакеті № CRI 1178857, скасувати, оскільки відпала потреба в подальшому застосуванні застосуванні цих заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання продовження зміни чи скасування запобіжного заходу обраного ОСОБА_3 , крім іншого, суд бере до уваги правову позицію ЄСПЛ викладену у рішенні «Манчіні проти Італії», згідно з якою, за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Враховуючи вказане, а також що судом визначено покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити на домашній арешт в нічний час доби та покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на суму 9087,36 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2024 року, на майно, яке було вилучене 27.07.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, схожий на ніж в паперовому конверті, пістолет «Flobert» в спец.пакеті № PSP 3164726, пластикову коробку, всередині якої знаходяться набої в загальній кількості 136 штук в спец.пакеті № CRI 1178801, гільзу в спец.пакеті № CRI 1178698, 9 набоїв в спец.пакеті № CRI 1178857.

Речові докази:

- предмет, схожий на ніж, який знаходиться в паперовому конверті, два змиви, які знаходляться в паперовому конверті, пістолет «Flobert», який поміщено до спецпакету, пластикову коробку, всередині якої знаходяться набої в кількості 136 штук в спецпакеті, гільзу, яка міститься в спецпакеті, 9инабоїв в спецпакеті, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

- первинне упакування, револьвер «ZBROIA PROFI 4,5»№КХ-127868, калібру 4 мм Flobert, пластикова коробка, 142 патрони (2 з яких у демонтованому стані) 4 гільзи, які поміщені до спецпакету та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді цілодобового домашнього арешту змінити на домашній арешт в нічний час доби, до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-заборонити ОСОБА_3 залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 6 год. 00 хв. наступного дня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у сумі 9087,36 гривень.

Прийняти відмову цивільного позивача ОСОБА_5 від цивільного позову до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди та відшкодування шкоди на правову допомогу, провадження за цивільним позовом в даній частині закрити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_8