Справа № 203/3579/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 08.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахти, Ростовської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, учасника бойових дій, перебуває на обліку в Центрі зайнятості по безробіттю, неодруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей 2011, 2012 та 2021 р.народження. раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді радіотелефоніста відділення управління 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , на початку червня 2024 року (більш точний час досудовим слідством не встановлений), у районі виконання бойових завдань, що знаходиться в зоні проведення бойових дій біля с. Вовче Донецької області, в одному з окопів знайшов конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який належить до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, а також запал типу УЗРГМ, який належить до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення та придатний для здійснення вибуху.

Одразу після цього у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та носіння вказаних знайдених ним вибухової речовини та вибухового пристрою.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв вищезазначені знайдені ним корпус гранати та запал, поклав до рюкзаку, який використовував під час військової служби, та тим самим придбав та почав зберігати вказану вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу, органам військового управління та поліції про вказаний факт не повідомив, на облік вказаний корпус гранати та запал не поставив в порушення вимог:

Інструкції по організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 р. №359,

ст.ст. 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України»,

ст.ст. 9-12, 16, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»;

ст.ст. 1, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»;

п.п. 7, 8, 15, 16 Положення про порядок обліку, збереження, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225;

п.п. 1-3, 9, 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576.

Далі, ОСОБА_5 , будучи звільненим у запас відповідно до наказу командира 100 окремої механізованої бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних сил України №32-РС від 04.06.2024, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння без передбаченого законом дозволу вибухової речовини та вибухового пристрою, близько 14 год. 17 хв. 08.06.2024, прибув з місця проходження служби біля с. Вовче Донецької області на залізничний вокзал станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де при проходженні через систему догляду багажу «Rapiskan» в належному ОСОБА_5 рюкзаку, який він носив при собі, були виявлені вказані вище конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху та запал типу УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_5 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

08.06.2024 в період часу з 14 год. 35 хв. до 14 год. 59 хв. працівниками поліції ВП №12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 було вилучено вказані вище конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, та запал типу УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу придбав, зберігав та носив при собі до 08.06.2024.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив придбання, зберігання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

09 липня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду ОСОБА_5 на його призначення, а також звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та підозрюваним в присутності захисника останнього, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, з застосуванням ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному.

Також, ОСОБА_5 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, та наполягав на затвердженні угоди.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Раніше не судимий. Має сім`ю, має на утриманні трьох малолітніх дітей. За місцем проживання характеризується позитивно.

Має статус учасника бойових дій. Офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в Центрі зайнятості по безробіттю.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують його покарання відповідно до ст. 67 КК України не відсутні.

Відповідно до ст. 75 КК України, враховуючі наведені дані про особу ОСОБА_5 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, його щире каяття, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо без відбування покарання та його слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, та звільнення його від покарання відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 липня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000104 від 08.06.2024.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок) гривень 12 копійок.

Речовий доказ: споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, та запал типу УЗРГМ в ході проведення експертизи знищено; два DVD-R диска з відеозаписом з камер відеоспостереження вокзалу ст. Дніпро-Головний - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1