Справа № 459/1191/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/632/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0001791 від 06.09.2016 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боянець Львівської області, громадянина України, українця, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_9 20 000(двадцять тисяч) гривень моральної шкоди

Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_11 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_12 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , 05.09.2016 о 10:00 год., маючи конфлікт із приватним підприємцем ОСОБА_9 , який орендував у ОСОБА_13 частину нежитлового приміщення, розташоване по АДРЕСА_2 , де розміщувався магазин «Взуття», у якому ОСОБА_9 здійснював свою підприємницьку діяльність, достовірно знаючи, що у приміщенні окрім ОСОБА_9 перебувають ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на позбавлення їх волі, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, навісним замком, якого приніс із собою, умисно зачинив зовнішню металеву решітку вхідних дверей у вказане приміщення, в якому в той час перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та в такий спосіб в період з 10:00 год. по 11:35 год. утримував їх у місці, де вони взагалі не бажали перебувати і які вони не могли самостійно вільно залишити, хоча бажали цього та були звільнені із вищевказаного приміщення магазину «Взуття» лише після втручання працівників поліції.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2023, кримінальне провадження за № 0001791 від 06.09.2016 року відносно ОСОБА_6 , в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 355 КК України закрито, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2024 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржуваний вирок вважає незаконним, необґрунтованим винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; неповнотою судового розгляду, без дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Захисник зазначає, що 22.04.2024 року через канцелярію суду стороною захисту було подано клопотання про визнання доказів недопустимими, яке суд першої інстанції мав вирішити в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Однак суд першої інстанції в оскаржуваному вироці зазначив, що «…враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні щодо визнання вище вказаних доказів недопустимими, беручи до уваги заперечення надані прокурором та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що підстав для визнання цих доказів недопустимими немає..., при цьому суд першої інстанції не навів у вироку жодних мотивів, на підставі яких суд відмовив в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими.

Зазначає, що такими діями суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог частини 1 статті 409 КПК України є підставою для скасування чи зміни вироку.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення, жодним чином не доведено, під час судового слідства, того що обвинувачений ОСОБА_6 бажав позбавити волі потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тобто бажав настання наслідків, за які ч. 2 ст. 146 КК України передбачено кримінальну відповідальність.

Також вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 свідомо припускав що його дії призвели до позбавлення волі потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тобто настання наслідків, за які ч. 2 ст. 146 КК України передбачено кримінальну відповідальність.

Вважає, що такими діями Червоноградський міський суд Львівської області при прийняті рішення допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Захист звертає увагу, що постановляючи вирок, Червоноградський міський суд Львівської області зазначив у вироку що ... доручення Начальника СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 06.09.2016 про проведення досудового розслідування та доручення про проведення досудового розслідування від 07.03.2018, надане заступником начальника СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області слідчим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були надані в межах повноважень керівника органу досудового розслідування відповідно до ст. 39 КПК України....

Однак під час судового слідства було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявне доручення на проведення досудового розслідування від 06.09.2016 року, яке не підписане начальником слідчого відділення Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 ..

Апелянт вважає, що досудове розслідування проводилось неуповноваженими слідчими на проведення такого розслідування. Таким чином всі докази у кримінальному провадженні № 0001791 від 06.09.2016 року зібрані неуповноваженими особами, а відтак є недопустимими.

Захисник зазначає, що в судовому засіданні, яке відбувалось 02.05.2024 року ОСОБА_6 клопотав перед судом про відкладення судового засідання у зв`язку із перебування на лікування та з метою підготовки до дебатів, що підтверджується медичними документами.

Однак судом першої інстанції було відмовлено у відкладенні судового засідання чим на порушено право обвинуваченого на захист, а саме підготовку до судових дебатів.

Вважає, що такими діями Червоноградський міський суд Львівської області допустив порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , яке передбачене ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України.

До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про скасування вироку суду першої інстанції від 02.05.2024 стосовно нього, та закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі захисника ставилось питання про скасування вироку та призначення нового розгляду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та недоведеністю вини ОСОБА_6 , відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої апеляційної скарги, на що обвинувачений наполягав саме на розгляді його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, думка захисника адвоката ОСОБА_8 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_6 , про задоволення клопотання, міркування прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення клопотання, думку представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При з`ясуванні обставин кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та з врахуванням поданого захисником обвинуваченого клопотання колегіє суддів встановлено, що на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом закінчились строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу. Ураховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, минуло більше п`яти років, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасника судового провадження про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від покарання за вчинення вказаного злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 146 КК України 05.09.2016 року.

Відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено основне покарання зокрема і у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Таким чином, на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом закінчились строки давності для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, визначені п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Зазначений вирок не вступив в законну силу оскільки по даному кримінальному провадженні була подана апеляційна скарга захисником обвинуваченого.

Іншими учасниками процесу вирок не оскаржувався.

Пунктом 3-1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таку згоду може бути висловлено у відповідному клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав своє клопотання та підтвердив згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності усно в судовому засіданні.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

З огляду на те, що обвинувачений надав таку згоду, та з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що наявні умови є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 146 КК України закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням, на час апеляційного розгляду, строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 49, 417, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.146 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4