Провадження №1-кп/523/1489/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

01.10.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в приміщені суду у спрощеному порядку кримінальне провадження №0000168 від 25 липня 2024 року із звинувачення

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глибока, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Одеського апеляційного суду від 13 березня 2024 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого від його відбування, із застосуванням ст.ст.75,76 цього ж кодексу, з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом дізнання встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року в справі №523/9598/24 стосовно ОСОБА_3 видано обмежувальний припис та встановлено, на строк 6 місяців, наступні заходи тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

23 липня 2024 року ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений із вищезазначеним судовим рішенням, із заходами тимчасового обмеження та правовими наслідками їх порушення.

Всупереч зазначеному ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, діючи з прямим умислом на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, починаючи з 23 липня 2024 року неодноразово прибував до буд. АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , тобто наближався до місця проживання потерпілої та перебував там без її дозволу.

Прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 звернувся до суду з обвинувальним актом про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку.

Обвинувачений, за згодою захисника адвоката ОСОБА_6 , також письмово звернувся до суду із заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному порядку.

Потерпіла ОСОБА_4 також надала суду письмову згоду про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку.

Суд погоджується із вищезазначеним та вважає доведеним наступне.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року в справі №523/9598/24 стосовно ОСОБА_3 видано обмежувальний припис та встановлено, на строк 6 місяців, наступні заходи тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

23 липня 2024 року ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений із вищезазначеним судовим рішенням, із заходами тимчасового обмеження та правовими наслідками їх порушення.

Всупереч зазначеному ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, діючи з прямим умислом на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, починаючи з 23 липня 2024 року неодноразово прибував до буд. АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , тобто наближався до місця проживання потерпілої та перебував там без її дозволу.

Зазначені дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

При призначенні обвинуваченому покарання суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує наступні дані про особу обвинуваченого: наявність інвалідності 1 групи, утримання неповнолітньої дитини, не перебування на обліку в спеціалізованих медичних установах, його вік, у зв`язку із чим, вважає можливим призначити за вчинений проступок покарання у виді пробаційного нагляду.

Водночас, з урахуванням особи винуватого, а також факту засудження ОСОБА_3 у 2024 році за вчинення іншого злочину, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69,75,76 КК України, у зв`язку із чим, необхідно допустити подальшу ізоляцію ОСОБА_3 від суспільства, з наступним його поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.368,374,382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, призначивши покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, із застосуванням підпункту а-1 пункту 1 ч.1 ст.72 цього ж кодексу, до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 13 березня 2024 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_7 затримати та негайно доставити до установи відбування покарання. Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання для поміщення до установи відбування покарання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку негайно направити прокурору, потерпілій засудженому та захиснику.

Головуючий ОСОБА_1