н/п 1-кп/766/3405/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

(повний текст)

05.11.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисниці ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні (підготовче засідання) в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000134 від 11.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною сьомою ст.111-1 Кримінального кодексу України (надалі КК),-

В С Т А Н О В И В :

Прокурором, у зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 (дата закінчення 04.11.2024), на підставі частини третьої ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), подано клопотання від 09.10.2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк 60 днів без визначення застави.

І. Позиція сторони обвинувачення

Прокурор вважає, що ризики, які передбачені частиною першою ст. 177 КПК України і були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, наразі залишаються актуальними.

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років, а саме у наданні допомоги збройному формуванню держави-агресора у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Прокурор зазначає, що обвинувачення ґрунтується на доказах, отриманих, зокрема, від показань 24 свідків. Також прокурор вважає, що оскільки с. Станіслав перебуває під постійними обстрілами, то забезпечити виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , в разі зміни йому запобіжного заходу, буде вкрай важко.

Прокурор вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на реальність та актуальність ризиків, передбачених частиною першою ст. 177 КПК України, зокрема п. 1 (переховування від суду), п. 3 (незаконний вплив та тиск на свідків) п. 5 (вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності).

Також прокурор переконує, що при вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого альтернативного заходу, слід виходити з того, що жоден із більш м`яких заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція сторони захисту

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений показав, що він є учасником АТО, був резерві першої черги, 01.03.2022 брав участь у подіях, які відбулися в місті Херсон у Бузковому парку, був неодноразово затриманий і катований представниками збройних сил держави-агресора, під час окупації фактично проживав за місцем свого мешкання у с. Станіслав, знаходився під контролем представників спеціальних служб держави-агресора, у співпрацю з ними не вступав, на блок-пости не виходив. Тому висунуте проти нього обвинувачення не відповідає дійсним обставинам.

Захисниця в судовому засіданні також проти клопотання заперечувала. Просила суд застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 .

Також вважає, що прокурором не доведені обставини щодо існування ризиків, передбачених частиною першою ст. 177 КПК України.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Суд, додатково бере до уваги також той факт, що обвинувачений не визнає обставини, що викладені в обвинувальному акті. Надані обвинуваченим під час допиту показання повністю спростовують обставини обвинувачення.

Проте за інформацією прокурора в основу обвинувачення покладені показання свідків, яких, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, близько 25 осіб, а тому Суд вважає, що на даному етапі судового провадження є доцільним обмежити контакт обвинуваченого зі свідками і унеможливити вплив на них на користь обвинуваченого.

До того ж, поки показання обвинуваченого не перевірені показаннями свідків та іншими доказами, Суд не виключає ризик переховування обвинуваченим від суду, в тому числі шляхом переходу на територію непідконтрольну державі Україна.

Суд ще раз наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих вчинків обвинуваченого.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, за переконанням Суду тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення (у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років) є вагомою підставою спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого та припустити, що обставини, які перелічені в ст. 177 КПК можуть настати при обранні більш м`якого запобіжного заходу чи в разі його скасування.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не були переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченого з під варти (отримання ним свободи) є умови, за яких останній дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого без визначення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199, 315, 369-372, 392, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою задовольнити.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «20» грудня 2024 року, включно, без визначення застави.

3. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захисниці, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5),

4. Ухвала підлягає негайному виконанню.

5. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

6. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Повний текст ухвали складено і оголошено в приміщенні суду 05.11.2024 року о 09 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1