Номер провадження: 11-сс/813/1616/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.10.2024, якою в межах к/п №0000821 від 31.05.2024 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Вірменія, громадянина Вірменії, працюючого не офіційно, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000821 від 31.05.2024 задоволено частково клопотання слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_10 та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_9 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.12.2024 включно, із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави строком до 06.12.2024 включно певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим; ускладненим здійсненням контролю за перетином особами державного кордону України; наявністю у ОСОБА_7 паспорту громадянина іншої держави; тим фактом, що підозрюваний володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, використовував з метою конспірації мобільні додатки для спілкування; свідки підлягають безпосередньому допиту судом під час судового розгляду кримінального провадження; підозрюваний обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, наразі у провадженні заплановано проведення судових експертиз та інших слідчих дій.

Окрім того, врахувавши те, що за тривалий час утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою встановлені процесуальні ризики зменшились, підозрюваний наразі визнає свою провину, співпрацює з органом досудового розслідування, надає викривальні показання, має міцні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні, слідчий суддя дійшов висновку про можливість зменшення розміру застосованої стосовно ОСОБА_7 застави в якості альтернативного запобіжного заходу до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, якого буде достатньо для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою в частині зменшення визначеного підозрюваному ОСОБА_12 розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі визнання винуватим; тим фактом, що останній має громадянство іншої країни та в умовах воєнного стану може безперешкодно виїздити за кордон; підозрюваний достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих дій стосовно нього та іншими доказами у кримінальному провадженні; фактом не встановлення на теперішній час органом досудового розслідування крипто-гаманця, на який здійснювали перерахунок грошових коштів військовозобов`язані особи; тим, що наразі всіх свідків не встановлено та необхідністю безпосереднього допиту свідків у провадженні судом під час судового розгляду кримінального провадження; тим, що незаконні дії підозрюваного носять системний характер, є непоодинокими;

- слідчим суддею не було враховано того, що наразі стороною обвинувачення ОСОБА_7 не допитано, від надання будь-яких показань він відмовився, визнає лише факт перевезення в якості таксиста, що не узгоджується із матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких підозрюваний на виконання вказівок ОСОБА_13 перевозив осіб 30.04.2024, 08.06.2024 та 15.06.2024 до державного кордону з метою їх переправлення;

- визначена слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_12 застава в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не забезпечить стримання підозрюваного від намірів та спроб порушити обов`язки, натомість, запропонований органом досудового розслідування розмір застави 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб обумовлений вилученими під час проведення обшуків 21.06.2024 грошовими коштами в сумі 44 640 грн., 5165 Євро та 13 126 доларів США, показаннями свідків, відповідно до яких сума оплати за незаконний перетин кордону складала від 4000 доларів США до 18 500 доларів США, військовозобов`язаними було перераховано грошові кошти в розмірі 163 800 доларів США на криптовалютні гаманці за незаконний перетин, іншу частину грошових коштів в розмірі 69 200 доларів США після перетину державного кордону вони повинні були перевести на криптовалютний гаманець.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та продовжити строк застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням застави в розмірі 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 725 200 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави наступних обов`язків: прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними; здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не у повному обсязі з огляду на таке.

Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема, у тому, що він, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-ІХ від 21.04.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, (із змінами від 13.10.2023 № 1081) виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись злочинним умислом з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, приблизно 08.06.2024, більш точної дати та часу наразі досудовим розслідуванням установлено не було, за проханням свого знайомого гр. України ОСОБА_13 в сприянні у перевезенні кількох військовозобов`язаних осіб територією Одеської області (шляхом надання засобів), зокрема, з невстановленого досудовим розслідуванням місця, але за напрямком з м. Балти в бік м. Кодима та одразу після цього в сторону кордону України на території Подільського р-ну Одеської обл. з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, для незаконного перетину цими особами ділянки кордону, всупереч порядку проходження прикордонного контролю, тим самим діючи конклюдентно, вступив у злочинну змову з останнім у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_12 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яка на теперішній час не змінювалась та сторонами кримінального провадження не оскаржується, вже було предметом судового розгляду, знайшло своє підтвердження під час застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.08.2024 та було предметом перегляду в апеляційному порядку, з приводу чого Одеський апеляційним судом вже висловлювалась думка щодо обґрунтованості такої підозри в ухвалі від 24.09.2024 (справа №947/19527/24, провадження №11-сс/813/1331/24).

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Колегія суддів, погоджуючись із доводами прокурора, зауважує, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.

Так, апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді та наголошує, що в зазначеному провадженні не зменшились ризики того, що підозрюваний ОСОБА_14 може вдатись до спроб:

- переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, пов`язаного із сферою недоторканності державних кордонів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС у складі ВС від 05.07.2023 у справі №727/6140/22 (провадження №51-2266км23), неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, що може призвести до спроб переховування останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності; ОСОБА_11 є громадянином респ. Вірменії, тобто може безперешкодно перетнути державний кордон України;

- знищення, схову та спотворення речей й документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено крипто-гаманець, на який ймовірно здійснювався перерахунок грошових коштів з боку військовозобов`язаних осіб; підозрюваний ОСОБА_14 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, достатньо обізнаний зі змістом проведених у провадженні слідчих дій, ймовірно використовував з метою конспірації мобільні додатки для спілкування, на теперішній час органом досудового розслідування вживаються заходи стосовно встановлення інших осіб, причетних до вчинення зазначеного злочину;

- незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами кримінального провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків у провадженні, які підлягають безпосередньому допиту судом під час розгляду кримінального провадження по суті;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_14 обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, наразі у кримінальному провадженні заплановано проведення експертиз та інших слідчих дій.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується заявленого прокурором в апеляційній скарзі ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_15 іншого кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції доходить висновку про його недоведеність, натомість, останній раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку апеляційний суд зауважує на тому, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_11 та передбачений ч. 3 ст. 332 КК України прямо посягає на обороноздатність держави України, при цьому, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, посягання на недоторканність державного кордону України шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до обов`язку захисту територіальної цілісності держави.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає обґрунтованим та необхідним на даній стадії досудового розслідування продовження підозрюваному ОСОБА_16 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у клопотанні та доданих матеріалах слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 неможливо, зокрема, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) дій, які потребують певного періоду часу, а саме: розсекретити матеріали, отримані за результатами проведення НСРД; отримати висновки раніше призначених судових експертиз; допитати в якості свідків певних осіб; здійснити виїмку, яка перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл» інформації; встановити крипто-гаманці, з яких та на які здійснено розрахунок військовозобов`язаними особами грошових коштів; провести слідчі експерименти за участю підозрюваних; повідомити підозрюваних про заміну раніше повідомленої підозри; виконати з підозрюваними та захисниками вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, тощо.

З огляду на викладене вище, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку про доведеність органом досудового розслідування неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із доводами прокурора, наголошує на тому, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам обґрунтованості й вмотивованості в частині застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з огляду на таке.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В свою чергу, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

На думку апеляційного суду, визначаючи підозрюваному ОСОБА_16 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі, передбаченому для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., слідчий суддя не в повному обсязі дотримався вищезгаданих вимог ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України та не врахував всіх обставин в їх сукупності.

Так, на переконання колегії суддів, з урахуванням обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_14 вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на недоторканність державного кордону та обороноздатність держави України, із корисливих мотивів, непоодинокий характер та систематичність дій підозрюваного, кількість осіб, які потенційно могли бути перенаправленими через державний кордон України, розмір ймовірної неправомірної вигоди, систематично отримуваної в результаті здійснення таких дій, який, відповідно до показань свідків у кримінальному провадженні складає від 4000 до 18 500 доларів США за незаконний перетин кордону, слугують тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_12 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

Разом із тим, слідчий у клопотанні наполягав на визначенні підозрюваному ОСОБА_12 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, фактично не обґрунтовуючи належним чином такий розмір застави.

В апеляційній скарзі прокурор обґрунтовував необхідності визначення згаданого вище розміру застави підозрюваному ОСОБА_12 тим, що під час проведення обшуків 21.06.2024 були вилучені значні суми грошових коштів в іноземній валюті, проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що зазначені грошові кошти були вилучені у різних фігурантів кримінального провадження, в різній сумі та номіналі, натомість, матеріали, долучені до клопотання слідчого, не містять доказів проведення обшуку автомобіля «Nissan» сірого кольору, яким, за версією органу досудового розслідування, керував підозрюваний ОСОБА_18 .

З урахуванням викладеного, запропонований органом досудового розслідування розмір застави є вочевидь непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 та фактично перетворить застосований стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на безальтернативний.

З огляду на вищезазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

На переконання апеляційного суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_15 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та продовжити строк застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.12.2024, із визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, апеляційним судом було встановлено, що 09.10.2024 гр. ОСОБА_19 на підставі оскаржуваної ухвали слідчого судді за підозрюваного ОСОБА_9 було внесено заставу в сумі 242 240 грн., що підтверджується відповідною банківською квитанцією, тому колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді від 08.10.2024, вважає, що вказані кошти підлягають поверненню заставодавцю ОСОБА_19 .

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 411, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.10.2024, якою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.12.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 242 240 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_10 та продовжити строк застосування стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 06.12.2024 включно.

Визначити ОСОБА_16 заставу в розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 422 400 (два мільйони чотириста двадцять дві тисячі чотириста) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 14.10.2024, заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави за ОСОБА_9 звільнити його з-під варти та, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього строком до 06.12.2024 включно наступні обов`язки:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними, визначеними слідчим;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_16 наслідки невиконання вимог ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Заставу, внесену за підозрюваного ОСОБА_9 відповідно до квитанції, в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., внесену 09.10.2024 відповідно до ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.10.2024, повернути заставодавцю ОСОБА_19 .

Підозрюваного ОСОБА_9 негайно затримати в залі суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали апеляційного суду в частині організації доставки підозрюваного ОСОБА_9 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4