Справа № 405/7445/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Кропивницький заяву про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_4 , у якій останній просить привести вироки у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаного подання.

В судовому засіданні засуджений просив задовольнити зазначене подання.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, із часу набрання 09 серпня 2024 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, кримінальна відповідальність, у тому числі за ст. 185 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблений висновок, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Так, ОСОБА_4 засуджений вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 07.06.2023 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 роки.

За даним вироком ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.4 ст.185 КК України починаючи з 21.40 год. 13.02.2023 по 01.46 год. 14.02.2023, що було охоплено єдиним умислом і заподіяної шкоди на суму 5409,09 грн.

Суд зазначає, що неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги для кваліфікації кримінального правопорушення на 2023 рік складав 2684 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за вказаний період становить 2684 грн, що менше заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_4 .

Вироком Кропивницького апеляційного суду від 23.01.2024 вказаний вище вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2023 року стосовно ОСОБА_4 скасовано в частині призначення покарання.

ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за:

ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років

ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2023 року стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.

Вирок Кропивницького апеляційного суду набрав законної сили 23.01.2024.

Надалі, вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.07.2024 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 09.05.2024, між ОСОБА_4 та прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001334 від 12.05.2023.

ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та призначен покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три)роки;

за ч 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять)років;

за ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 23.01.2024 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та 1 місяць.

Вирок набрав законної сили 08.08.2024.

За даним вироком ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, а саме 12.06.2023, завдавши матеріальної шкоди на суму 3446,60 грн., 21.06.2023 4046,67 грн., 30.06.2023 1606,67 грн., 10.11.2023 4346 грн., а також за ч.2 ст.190 КК України 06.06.2023, завдавши матеріальної шкоди на суму 5212,65 грн.

Суд зазначає, що неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги для кваліфікації кримінального правопорушення на 2023 рік складав 2684 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за вказаний період становить 2684 грн, що менше заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_4 .

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 не розповсюджується дія норм Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Покарання призначається за певною, конкретно-визначеною правовою нормою, яка передбачена частиною та статтею Кримінального кодексу України.

Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за певною, конкретно-визначеною правовою нормою, яка передбачена частиною та статтею Кримінального кодексу України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Враховуючи, що суми завданої шкоди перевищують два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за 2023 рік, а також звільнення можливе від покарання за певною правовою нормою, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст.74 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд,

постановив:

в задоволенні заяви про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька ВК (№6)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7