Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5389/24
Провадження №: 1-кп/332/552/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2024 за № 0001634, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березове Покровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, участі у виборчих органах не бере, працює на посаді охоронця в ТОВ «Україна», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року, в денний час доби, більш точні дату та час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись неподалік від свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на узбіччі дороги знайшов корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ.

Далі ОСОБА_4 , діючи всупереч вимог п. 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, відповідно до якого придбання, зберігання та носіння бойових припасів здійснюється на підставі дозволу відповідного органу Національної поліції, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, придбав їх шляхом привласнення знайденого, чим здійснив придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, переніс знайдені ним корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ до приміщення літньої кухні за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх до 21.08.2024, до моменту вилучення працівниками поліції, тим самим здійснив незаконне носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 21 серпня 2024 року, в період часу з 11 години 27 хвилин до 12 години 10 хвилин, працівниками поліції на підставі ухвали Орджонікідзівського районного суду міста Запоріжжя від 19 серпня 2024 року за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук.

У ході обшуку виявлено та вилучено: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56 г, а також бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ, який є самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г (висновок вибухово-технічної експертизи від 27.08.2024 № 19/108-24/16417-ВТХ).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин придбав, носив та зберігав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, яка містить в собі заряд вибухової речовини, та уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ, який є вибуховим пристроєм. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, виказав жаль з приводу вчиненого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.

Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не значиться, на обліку Пологівського районного сектору № 1 Філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області не перебуває, неодружений, проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке виразилось у виказанні жалю з приводу вчиненого та осуді своєї поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся у скоєному, виказав жаль з приводу вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимогст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ МВС України підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 3 786,40 грн, отже, відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 373 - 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи від 27.08.2024 № СЕ-19/108-24/16417-ВТХ в розмірі 3 786,40 гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 з первинною упаковкою, поміщені до сейф-пакету Експертної служби МВС України № 5705661, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ з первинною упаковкою, поміщені до сейф-пакету Експертної служби МВС України № 5705662, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Пологівського РВП ГУНАП в Запорізькій області, конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб ЗСУ.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1