ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2590/24 Справа № 183/9594/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000003 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором не доведено ризики.

Стверджує, що обвинувачений має позитивну репутацію, статус військовослужбовця, офіцера, брав безпосередню участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації, до затримання мав постійне місце служби та проживання.

Зазначає, що судом було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки залучений до справи інший захисник не мав повноважень, обізнаності в матеріалах справи, необхідних для захисту обвинуваченого.

Зазначає, що визначений судом розмір застави є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурором було подано заперечення на апеляційну скаргу захисника, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 вересня 2024 року, також застосовано заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, обізнаний про адреси мешкання свідків.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000003 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 13.02.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

До суду першої інстанції прокурором було надано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.80 КПК України: - за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід; - за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З технічного запису судового засідання від 10.07.2024 року вбачається, що до початку розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 було заявлено про відвід судді, однак суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.81 КПК України одразу не передав вказану заяву на розгляд іншому судді, а вирішив спочатку розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд клопотання прокурора було проведено за участю захисника ОСОБА_9 , призначеного Піденно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, водночас судом не було взято до уваги доводи обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 про те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є захисник за договором та він має бажання, щоб саме цей захисник брав участь в судовому засіданні.

Посилання суду на те, що ухвалою від 08.07.2024 року захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 за договором, було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 10.07.2024 року в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, оскільки у суду відсутня можливість забезпечити можливість захисника ОСОБА_7 чути хід судового провадження в режимі відеоконференції, так як в судовому засіданні 12.06.2024 року захисник ОСОБА_7 не зміг допитати свідка з причин поганого звуку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з технічного запису судового засідання від 12.06.2024 року вбачається, що під час розгляду провадження у вказаному судовому засіданні захисника ОСОБА_7 було добре чутно та видно, а також, що саме у Новомосковському міськрайонному суді були проблеми зі звуком.

Враховуючи наведене, розгляд провадження за відсутності захисника за договором є порушенням права обвинуваченого на захист.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 315 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, та обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Твердження захисника, що обвинувачений має позитивну репутацію, статус військовослужбовця, офіцера, брав безпосередню участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації, до затримання мав постійне місце служби та проживання, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.09.2024 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, а також, що відомості щодо його майна та сімейного стану відсутні, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Посилання захисника на те, що визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки застава визначена відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, в мінімальному його розмірі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 вересня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки до 07 вересня 2024 року: - прибувати до суду у визначений час; - утримуватись від спілкування зі свідками; - не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4