Провадження № 1-кс/344/5463/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову про відмову в задоволенні клопотання ,-

В С Т А Н О В И ЛА:

18 липня 2024 року представник заявника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду зі скаргою на постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що у слідчому відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000744 від 24 серпня 2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, за процесуального керівництва Окружної прокуратурі міста Івано-Франківська.

07 червня 2024 року ОСОБА_5 оголошено підозру за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України, де у підозрі встановлено: «31 липня 2023 року.....до неправомірних дій ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_5 та, прагнучи продемонструвати грубу силу та вседозволеність, бажаючи за рахунок приниження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , самоствердитись, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, діючи групою осіб спільно із ОСОБА_6 , з особливою зухвалістю умисно наніс один цілеспрямований удар ногою в область обличчя ОСОБА_8 , від якого останній втратив рівновагу та впав на землю».Однак 13 червня 2024 року підозрюваний ОСОБА_5 у додатковому допиті надав свої пояснення, зокрема: «31 липня 2023 року разом із ОСОБА_9 перебували у центральній частині міста. Разом із ними гуляли інші малознайомі ОСОБА_5 особи, які були неповнолітніми. Приблизно в період 16-17 години цього ж дня до компанії неповнолітніх підійшло двоє невідомих хлопців, одягнених у чорний одяг, та стали чіплятись до них. Після цього знайомі неповнолітні особи підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та пожалілись, що двоє невідомих хлопців у чорному одязі чіплялись до них та попросили, щоб вони підійшли до місця конфлікту та заспокоїли їх. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підійшли до невідомих осіб, останні побачили своїх знайомих, де інші невідомі особи до них чіплялись та промовляли до них, що зараз їх поб`ють. В цей момент двоє невідомих осіб поводили себе агресивно. Однак ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_9 при такому конфлікті не вчиняли жодних протиправних дій, а навпаки намагались заспокоїти осіб та уникнути конфлікту.

Після цього невідомі особи відійшли в сторону та направились в продуктовий магазин «Сім23». Через декілька хвилин дані особи вийшли із магазину та ОСОБА_5 побачив як дівчина біля одного із них ( ОСОБА_8 ) почала йому намотувати боксерські бинти на руки (на підтвердження цього, долучено відеозапис із мобільного телефону ОСОБА_5 ).

ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не зреагували на даний факт та направились в сторону стометрівки. Поблизу відділення «ПриватБанку» двоє невідомих осіб догнали ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та намагались завдати останнім ударів. ОСОБА_9 ухилився від удару та на випередження долонею ударив особу. ОСОБА_5 підійшов, щоб підняти невідому особу, однак інша особа спробувала також нанести удар ОСОБА_5 , проте він ухилився».

02 серпня 2023 року протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення зафіксовано саме ті обставини, які були викладені вище.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено 24 серпня 2023 року.

У цей же час при відкритому кримінальному провадженню 30 серпня 2023 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2023 року встановлено, що: «Так, 31 липня 2023 року близько 19 год 30 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вдарив ногою в область голови ОСОБА_7 , завдавши йому фізичного болю, чим вчинив хуліганській дії, порушив громадський порядок та спокій громадян, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Тобто адміністративне і кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 стосується його дій в одну й ту саму дату, в один і той же проміжок часу, в одному й тому ж місці, і в обох провадженнях його поведінка описується як спричинення фізичного болю, внаслідок чого завдано тілесне ушкодження.

Таким чином, суд фактично визнав підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак закрив не з підстав відсутності складу правопорушення, а з підстав закінчення строків давності притягнення до відповідальності.

За таких обставин кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України підлягає до закриття на підставі положень статті 19 та пункту 6 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (рішення ЄСПЛ у справі «Ігор Тарасов проти України» від 16.06.2016, у справі «Сергій Золотухін проти Росії», у справі "Галстян проти Арменїї» від 15 листопада 2007 року, у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Сторона захисту вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 невинуватий у скоєнні інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим слід перекваліфікувати діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

У матеріалах справи вбачається, що подія сталася на території стометрівки по АДРЕСА_1 . Конфлікт між обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_5 і потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який переріс у нанесення тілесних ушкоджень, виник на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків.

Згідно із наявними доказами саме потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спровокували конфлікт із неповнолітніми особами, які в подальшому попросили допомоги ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , де останні уникали конфлікту.

Також, виходячи із відеозапису із мобільного телефону, саме потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 готувались, намотуючи на руки боксерські бинти, нанести удари ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Таким чином, обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки потерпілих свідчать про те, що така була зумовлена особистою неприязню, яка виникла раптово. При цьому слід зазначити, що конфлікт мав місце виключно між підозрюваними та потерпілими і не поширювався на інших осіб та не зачіпав більше будь-чиї охоронювані законом інтереси.

Представник заявника вважає, що зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 Кримінального кодексу України.

04 липня 2024 року прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 прийнято постанову, якою відмовлено у задоволені клопотання, мотивуючи свою відмову тим, що встановлено, що в провадженні перебуває вищезазначене кримінальне провадження та без жодного обґрунтування відмови саме в частині двічі притягнення до юридичної відповідальності. На думку сторони захисту, прокурор підійшов формально до відмови та не навів належних аргументів та доводів, чому слід відмовити саме в цій частині клопотання.

Аналогічно прокурор ОСОБА_11 не обґрунтував мотивів відмови в частині перекваліфікації кримінального правопорушення, посилаючись формально на те, що є склад кримінального правопорушення, а також те, що вже була здійснена перекваліфікація раніше.

Сторона захисту вважає постанову прокурора такою, яка необґрунтована та передчасна, в якій відсутній належний аналіз здобутих доказів та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування. У постанові не зазначено відповіді на порушені питання та обставини сторони захисту, які виключають провадження у справі і обумовлюють її відмову. Тому досудове розслідування необхідно провести повно та всебічно у відповідності до вимог Кримінального процесуального закону України. Формальний підхід до перевірки доводів є неприпустимим, а досудове розслідування має своєю метою досягнення ефективності шляхом.

За таких обставин представник заявника просить постанову прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_12 від 04 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання скасувати; зобов`язати прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська Миколу Васильєва повторно розглянути клопотання, подане захисником ОСОБА_3 .

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі на підставах, викладених у скарзі, просив суд скаргу задовольнити.

У судовому засіданні прокурор просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, слідчий суддя виходить з наступного.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, і даний перелік є вичерпним.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2024 року адвокат ОСОБА_3 звертався з клопотанням до Офісу генерального прокурора, Івано-Франківської обласної прокуратури, в якому просив відповідно до пункту 6 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України закрити кримінальне провадження № 0000744 від 24 серпня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у зв`язку з існуванням вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили. У випадку незакриття кримінального провадження, здійснити перекваліфікацію кримінального провадження № 0000744 від 24 серпня 2023 року з ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України на ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України (а.с.7-9).

Окружною прокуратурою міста Івано-Франківська була дана відповідь адвокату ОСОБА_13 про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000744 від 24 серпня 2023 року триває, слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводяться слідчі дії, процесуальним керівником здійснюються процесуальне керівництво. Про результат досудового розслідування буде повідомлено у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку (а.с. 10).

04 липня 2024 року прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 була прийнята постанова про відмову у задоволенні клопотання, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженню № 0000744 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (а.с. 11-12, 21).

06 листопада 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_5 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 17).

31 травня 2024 року прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська була прийнята постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення, якою ознаки кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000744 від 24 серпня 2023 року перекваліфіковано із ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України на ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (а.с.18).

24 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості у кримінальному провадженні за № 0000744 за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (а.с. 19).

24 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості у кримінальному провадженні № 0000745 за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (а.с. 20).

07 червня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (а.с. 22-23).

07 червня 2024 року складено протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 (а.с. 24-25).

13 червня 2024 року складений протокол додаткового допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 (а.с. 26-27).

23 липня 2024 року ОСОБА_5 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000744 від 24 серпня 2023 року (а.с. 28).

Частина друга статті 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина друга статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно частини першої статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 220 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (частина друга статті 220 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно частини першої статті 28 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За загальним правилом, будь-який процесуальний документ, яким є і постанова прокурора, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, і якщо постановою прокурор відмовляє у задоволенні клопотання особи, то в ній має бути викладено суть заяви (клопотання) особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають задоволення такого клопотання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення певних слідчих дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги статті 220 Кримінального процесуального кодексу України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що постанова про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту слідчим була прийнята в рамках його повноважень, вмотивовано та з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, при цьому жодних інших доказів, які б містили підстави для скасування оспорюваної постанови, слідчому судді скаржником не надано.

Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшла висновку, що у судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови слідчого та зобов`язання повторно розглянути клопотання захисника, враховуючи, що такі є також предметом досудового розслідування.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги, тому у задоволенні вимог скарги слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову про відмову в задоволенні клопотання - відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 26 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1