УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 523/10886/24

провадження №51-5096 ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

установив:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000021, якою покладено на ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190; ч. 3

ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі - КК), обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у межах застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує, що слідчий суддя не мав права розглядати клопотання слідчого про покладення обов`язків на підозрюваного

в рамках розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, а повинен був повернути його. До того ж строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_5 сплинув на момент подання слідчим такого клопотання. Вказане залишилось поза увагою апеляційного суду, який безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Також посилається на правові позиції,

які відображені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня

2018 року в справі № 237/1459/17 та інших рішеннях суду касаційної інстанції.

Колегія суддів (далі - Суд), вивчивши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. У зв`язку з цим КПК визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів та судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (Постанова Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №494/6/18).

У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) і від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до положень статті 24 КПК кожному гарантується право

на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, застосування застави, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як убачається зі змісту ухвали Суворовського районного суду м. Одеси

від 22 липня 2024 року, слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого та покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК в межах застосованого стосовно останнього запобіжного заходу

у вигляді застави на строк до 19 вересня 2024 року.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє

у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення,

яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження суддя апеляційного суду керувався вимогами статей 392, 399 КПК, а тому ухвалене ним рішення прийнято з додержанням закону.

Посилання захисника в касаційній скарзі на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року

в справі № 237/1459/17 суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у цьому рішенні йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальним процесуальним законом, тоді як у цій справі слідчий суддя в межах своїх повноважень розглянув клопотання слідчого та поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, на певний строк, що

у свою чергу узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 947/5562/21.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 . Суд не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3