Справа № 242/12/22
Провадження № 1-кп/932/559/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за № 0000724 від 19.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримавши обґрунтування, правові підстави та ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені у раніше поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, доведеними, такими, що продовжують існувати та не зменшилися, а також необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку із тим, що обвинувачений спроможний:

1) може переховуватись від суду, беручи до уваги, що ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке згідно з чинного законодавства передбачає лише позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (згідно ч. 3 ст. 307 КК України), може переховуватись від органів (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що ОСОБА_7 при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження отримав відомості про повний перелік та повні анкетні дані допитаних свідків, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєний злочин обвинувачений може шляхом вмовлянь, стороннього впливу, погроз або надання наркотичних засобів свідками з числа наркозалежних осіб, впливати на них (п. 3 ч. 1. ст. 177 КПК України).

3) продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу вживає наркотичні засоби та займається незаконним збутом наркотичних засобів, ніде офіційно не працевлаштований. Як стверджує сторона обвинувачення, така протиправна діяльність була фактично основним джерелом прибутку обвинуваченого і була припинена лише після втручання правоохоронних органів. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_7 за відсутності запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може вчинити інші злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів чи психотропних речовин, як з метою незаконного збагачення шляхом їх збуту, так і з метою особистого вживання (п. 5 ч.1 ст.177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених вище підстав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення поданого прокурором клопотання.

Захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , підтримала думку свого підзахисного, втім зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час знаходиться під вартою, а інкриміноване діяння, в свою чергу, не може бути безумовною підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші учасники провадження не заперечували проти задоволення поданого прокурором клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки виникла необхідність повторного допиту їх у судовому засіданні.

Окрім того, обвинувачений спроможний продовжити вчиняти інкриміноване йому кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий.

Отже, на сьогоднішній день ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше не зменшилися, продовжують існувати та необхідні для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, враховуючи норму п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відтак, обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням його у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 січня 2025 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою є 23 січня 2025 року включно.

На підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України - розмір застави не визначати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Повний текст ухвали буди складений та проголошений 28 листопада 2024 року о 16 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1