Справа № 503/1901/24
Провадження №1-кп/503/79/24
УХВАЛА

01 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000424 від 21.05.2024 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд продовжити до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а також визначити заставу в розмірі 80прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в червні 2024 року ОСОБА_4 ,точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 23.06.2024, дізнався від невстановленої в ході досудового розслідування особи про те, що ОСОБА_7 будучи громадянином України, за обставин які від нього не залежали, а саме Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який у подальшому був неодноразово продовжений, а також Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», не має можливості у законному порядку перетнути державний кордон України через встановлені пункти пропуску, але має намір потрапити на територію Республіки Молдова, в обхід встановлених пунктів пропуску, після чого у ОСОБА_4 , який обізнаний в порядку перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, в порушення законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», а також Указів Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», виник умисел спрямований на організацію незаконного переправленнязазначеної особи через державний кордон України, за грошову винагороду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, усвідомлюючи відсутність у вказаної особи офіційних підстав та дозволу для виїзду з території України, ОСОБА_4 , у не встановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 23.06.2024, повідомив ОСОБА_7 що його послуги з незаконного перетину через державний кордон України будуть коштувати 3000 доларів США, які необхідно буде сплатити під час перетину та 23.06.2024 ОСОБА_7 повинен прибути до м. Кодима Одеської області, на що останній погодився.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з метою доведення злочину до кінця, умисно, у не встановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 23.06.2024, розробив злочинний план згідно якого останній визначив місце та час незаконного переправлення ОСОБА_7 та залучив до протиправної діяльності свого сина - ОСОБА_5 .

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 , через державний кордон України, ОСОБА_4 , діючи умисно, заздалегідь розробленого плану, з корисливих мотивів, надав вказівку своєму сину ОСОБА_5 ,на автомобілі марки ВАЗ моделі 2171 Priora з номером державної реєстрації НОМЕР_1 прибути до АДРЕСА_2 де зустріти ОСОБА_7 , довести його до лінії державного кордону України з метою перетину ним державного кордону України в пішому порядку.

В подальшому, 23.06.2024 близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , на виконання вказівки батька, на автомобілі марки ВАЗ моделі 2171 Priora з номером державної реєстрації НОМЕР_1 прибув в м. Кодиму, де зустрів ОСОБА_7 та спільно з ним направився до лінії розмежування державного кордону України та через деякий час останній передав ОСОБА_5 раніше обумовлені з ОСОБА_4 , 3000 доларів США за переправлення його через державний кордон України.

Перебуваючи в АДРЕСА_3 за координатами 48.0275027, 29.0371854, 23.06.2024 ОСОБА_5 було виявлено працівниками Державної прикордонної служби України.

Ураховуючи викладене та беручі до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні, не з`являтись до суду, що негативно вплине на судовий розгляд; а також вчинення іншого кримінального правопорушення, то прокурор вважає необхідним обрати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду або прокуратури; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду, а саме: АДРЕСА_1 ; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив суд про зменшення розміру застави та зазначив, що за станом здоров`я звертався до медичної частини слідчого ізолятору та наразі потребує оперативного медичного втручання. При цьому, відзначив, що підтверджуючі медичні документи надавалися раніше під час розгляду відповідного клопотання стосовно нього в Котовському міськрайонному суді Одеської області.

Захисник в підготовчому судовому засіданні вважав, що для запобігання ризикам про які заявлено прокурором у своєму клопотанні достатнім є застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень першого і другого речення ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23.06.2024 року о 19.41 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.06.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2024 року у відношенні ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.08.2024 року.

При цьому, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2024 року у відношенні ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.10.2024 року, відомості про який наявні у публічному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень у справі №505/2539/24.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення про яке йдеться в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування доказами, які відображені стороною обвинувачення у змісті реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту. При цьому, згідно ч.1 ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

В свою чергу ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але не судимий в силу положень ст. 89 КК України, натомість на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, який є тяжким злочином та санкція якого передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років; при цьому саме інкриміноване кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним переправленням осіб через державний кордон, що в сукупності дає суду достатні підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду, зокрема шляхом незаконного перетину державного кордону. Також суд звертає увагу на ту обставину, що в провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебуває на розгляді судове провадження № 503/1104/22 за кримінальним провадженням № 0000441 від 28.06.2022 року, в якому ОСОБА_4 є одним із обвинувачених та якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні 27.07.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, що дає суду підстави також вважати доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про існування ризиків переховування від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачені пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим прокурором не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 3 і 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, в тому числі шляхом не з`явлення до суду, оскільки прокурором не надано жодних повідомлень щодо незаконного впливу або спроб такого впливу на свідків, а наведене ним обґрунтування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином у дійсності є обґрунтуванням іншого ризику переховування від суду.

Для запобігання існуючим ризикам суд приходить до висновку, що необхідно продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто на термін до 29 листопада 2024 року.

Інший більш м`який запобіжний захід, на погляд суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тому доводи захисника про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наразі не є обґрунтованим, а відтак і не може бути задоволено судом.

Водночас, з огляду на висловлене обвинуваченням твердження про наявність у нього за станом свого здоров`я потреби в оперативному медичному втручанні, то суд відзначає, що суду захистом не надано жодних належних медичних документів, які б підтверджували цю обставину, яке обвинувачений та своїм зверненням або захисник за адвокатським запитом можуть отримати від адміністрації слідчого ізолятору. При цьому, суд також відзначає, що наявність у обвинуваченого потреби в отриманні медичної допомоги не виключає можливості її отримання в умовах самого слідчого ізолятору, а за відсутності такої в останнього, то не виключається можливості звернення адміністрації слідчого ізолятору (його медичної частини) до відповідного закладу охорони здоров`я для забезпечення належної медичної допомоги. Тому сама по собі наявність у обвинуваченого потреби в отриманні медичної допомоги не є підставою для неможливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Ураховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава має бути визначена в межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

При цьому, суд відзначає, що з огляду на кількість ризиків і самі ці ризики, зокрема те що одним з них є саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, то розмір застави має бути визначений в розмірі максимально передбаченому, а тому клопотання обвинуваченого про його зменшення є необґрунтованим.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд вважає безпідставним порушені прокурором в своєму клопотанні пропозиції щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, в частині стосовно зобов`язання обвинуваченого перед прокурором, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене, а складений у ньому обвинувальний акт передано на розгляд суду, відтак зобов`язання обвинуваченого існують не перед прокурором, а перед судом.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 183, 193, 194, 196, 205, 315 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження відносноОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (восьмидесятий) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого виконання наступних обов`язків визначених ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , без дозволу суду (засоби для зв`язку: телефони НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; електронна пошта: );

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1