У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000234 від 08.08.2023, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ухвали слідчого судді від 19.01.2024 утримується з 19.01.2024 по теперішній час в установі відбуття покарань - ДУ «Закарпатська УВП №9» за обвинуваченням у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, в невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше травня 2024 року, взявши на себе функції організатора, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитись, а також будучи обізнаним про місце та особу, у якої можна придбати та доставити в установу утримання покарань шляхом фасування наркотичних засобів та психотропних речовин в продукти харчування, організував стійку злочинну групу, до складу якої як співорганізатора залучив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також є затриманим на підставі слідчого судді від 29.04.2024 по теперішній час та перебуває в установі відбуття покарань - ДУ «Закарпатська УВП №9» за обвинуваченням у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та в якості виконавців ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_5 , діючи у складі злочинної групи учасниками якої є: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які будучи об`єднані спільною метою незаконного збагачення, із розподілом функцій кожного із учасників групи, згідно розробленого ним злочинного плану, здійснював організацію незаконного збуту психотропних речовин метамфетаміну та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений канабісу в умовах установи відбуття покарань ДУ «Закарпатська УВП №9».

16.09.2024 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомлено про підозрю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В клопотанні вказано, що 16.09.2024 в ході санкціонованого обшуку, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Redmi 4A, ІМЕІ1- НОМЕР_1 ; ІМЕІ2-38314. 16.09.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні зазначає, що вищеперераховані речі, мають значення речових доказів, а відтак у органу досудового розслідування є необхідність у накладанні арешту на виявлене та вилучене.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання просить задовольнити, зазначив, що повідомив особу, в якої вилучено речі, про розгляд клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № №0000234 від 08.08.2023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 05.09.2024 постановлено надати дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000234 від 08.08.2023 на проведення обшуку в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , власником якої є ОСОБА_9 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів, які набуті злочинним шляхом, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, інших носіїв інформації (флеш картки, комп`ютерна техніка), предметів злочинної діяльності.

З протоколу обшуку від 16.09.2024 з`ясовано, що слідчим проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Redmi 4A, ІМЕІ1- НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 .

Вилучене за постановою слідчого 16.09.2024 визнано речовими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З системного аналізу вищевказаної норми можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи, та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на речі, виявлені та вилучені під час обшуку.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено 16.09.2024 в ході обшуку, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме на мобільний телефон марки Redmi 4A, ІМЕІ1- НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1