УХВАЛА

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 131/352/24

провадження № 51-3314 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2024 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисник направив нову касаційну скаргу, майже ідентичну за змістом раніше поданій, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.

Однак, у повторно поданій касаційній скарзі, захисник ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, так і не навів обґрунтування допущення судами таких порушень, які в силу ст.ст. 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Також, за змістом статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Разом з тим, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник ОСОБА_4 у новій касаційній скарзі доводи якої є аналогічними тим, що наведені у попередній касаційній скарзі, своїх тверджень належним чином не обґрунтував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для скасування судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Знову вказуючи про не врахування судами при призначенні покарання вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня щодо ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 у своїй скарзі так і не обґрунтував яким чином вказане призведе до покращення становища його підзахисного.

При цьому, захисникові слід зважати на положення ст. 539 КПК, якою визначено, що у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК можна звернутися з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Таким чином, зважаючи на те, що захисник не усунув недоліки, суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3