Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/615/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України, -

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 24 липня 2024 року по 21 вересня 2024 року.

Визначено розмір застави в сумі 121120 гривень.

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 по 21.09.2024, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 24 липня 2024 року по 21 вересня 2024 року.

Визначено розмір застави в сумі 121120 гривень.

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 по 21.09.2024, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 190 КК України в редакції від 22.11.2018), за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Судове провадження триває, наступне судове засідання призначено на 22.08.2024.

Існують достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , якому інкриміновано вчинення злочину проти власності у складі організованої групи, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у інкримінованому злочині, та беручи до уваги те, що останній має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працевлаштований, тобто офіційного та постійного джерела доходу не має, також не має стійких соціальних зв`язків, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілих, які ще не допитані судом.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк звернення до суду із апеляційною скаргою, оскільки вона не отримувала оригінал повного тексту ухвали судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року.

Скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді гримання під вартою на 60 днів, тобто з 24 липня 2024 року до 21 вересни 2024 року. Змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, вина його не доведена, а пред`явлена підозра не обгрунтована та не підтверджена доказами, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді гримання під вартою подане з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Жоден ризик передбачений ст. 177 КК України прокурором не доведений.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі просила доставити ОСОБА_7 до приміщення суду для особистої участі у судовому засіданні, розгляд апеляційної скарги проводити без її участі. Обвинувачений ОСОБА_7 , у судовому засіданні просив розгляд апеляційної скарги проводити без участі захисника-адвоката ОСОБА_6 , тому враховуючи вимоги ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі захисника.

Захисник-адвокат не отримувала оригінал повного тексту ухвали судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, апеляційну скаргу подала 02 серпня 2024 року, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який закріплений у п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, підлягає поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 ,, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000670, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 24 липня 2024 року по 21 вересня 2024 року.

Визначено розмір застави в сумі 121120 гривень.

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 по 21.09.2024, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 190 КК України в редакції від 22.11.2018), за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не має міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу.

Кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового провадження, потерпілі та свідки, показання яких мають важливе значення для вирішення справи по суті, не допитані судом.

Враховуючи наведені обставини, на переконання колегії суддів, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Отже, місцевим судом правильно враховано що ОСОБА_7 , якому інкриміновано вчинення злочину проти власності у складі організованої групи, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у інкримінованому злочині.

Також, місцевим судом правильно враховано, що ОСОБА_7 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працевлаштований, тобто офіційного та постійного джерела доходу не має та не має стійких соціальних зв`язків, тобто може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілих, які ще не допитані судом у разі зміни обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 2, 5, ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, місцевий суд відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, дійшов правильного висновку про доцільність визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , його особу, матеріальний стан, суд першої інстанції визначив обвинуваченому заставу у розмірі 121120 гривень, що відповідає 40 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України. У разі внесення обвинуваченим визначеної застави, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України поклав передбачені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків та відсутність доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 , на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, що та являється представником вразливої верстви населення - є переселенцем, є позицією захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 .

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 24 липня 2024 року по 21 вересня 2024 року, визначено розмір застави в сумі 121120 гривень, у разі внесення застави покладено до 21.09.2024, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4