Справа №-613/726/23 Провадження №-1-кп/613/53/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 31.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи з 22.05.2022 на посаді офіцера групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, 23.03.2023 (більш точного часу не встановлено), в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу, знаходячись на об`єкті несення служби - тимчасовому місці розташування підрозділу групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (поблизу АДРЕСА_2 ), реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце служби тимчасове місце розташування підрозділу групи сил НОМЕР_2 штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (поблизу АДРЕСА_2 ), та до 31.03.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

31.03.2023 приблизно 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно прибув до тимчасового місця розташування підрозділу групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (поблизу АДРЕСА_2 ) та повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що проходить службу у Збройних Силах України з 2018 року. Зазначив, що на період вчинення злочину припадає дата визволення його з полону (29 березня). Він тривалий час просив керівництво надати йому відпустку, оскільки потребував відпочинку, однак, відпустку не надавали, мотивуючи це тим, що його ніким замінити. Останній раз він був у відпустці у 2020 році. Неодноразово він звертався до керівництва з питання переведення до іншої військової частини, однак, ці звернення не були задоволені. Самовільне залишення військової частини він вчинив у зв`язку з морально-психологічним виснаженням, щоб відпочити. Порядок залишення військовослужбовцем військової частини йому відомий. Вказав, що перед тим, як залишити військову частину, він запитав у свого командира, чи є для нього нагальні завдання, останній відповів, що немає. Пояснив, що 21.03.2023 він на таксі з місця розташування військової частини у АДРЕСА_2 , де жив у товариша за адресою : АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд. Про залишення місця розташування військової частини своє керівництво він не повідомляв. Телефон він вимкнув. На службу він з`явився 31.03.2023 приблизно о 13 год..

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями свідків, наданими у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є командиром інженерно-саперного взводу, з ОСОБА_4 знайомий більше року, вони проходять службу в різних підрозділах однієї військової частини. На одному з щоденних загальних шикувань йому стало відомо про самовільне залишення військової частини ОСОБА_4 .. Коли саме обвинувачений повернувся у розташування військової частини йому не відомо, однак, з 02.04.2023 він бачився з ним на роботі кожен день. Коли саме свідок бачив обвинуваченого у березні 2023 року назвати не може. ОСОБА_4 характеризує як досвідченого військовослужбовця, який на високому рівні виконує свої професійні обов`язки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є офіцером групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 , тобто, проходив службу в одному підрозділі з ОСОБА_4 .. Про самовільне залишення військової частини ОСОБА_4 йому стало відомо від сторонніх осіб, зокрема, це питання було поставлене в батальйоні на нараді та озвучене начальником ОСОБА_4 , при самому залишенні ОСОБА_4 військової частини свідок не був присутній. Зазначив, що бачив ОСОБА_4 у розташуванні військової частини у смт Золочів у кінці березня 2023 року, коли саме назвати не може. Вказав, що ОСОБА_4 тривалий час хотів піти у відпустку, однак, у відпустці він не був. ОСОБА_4 характеризує як досвідченого військовослужбовця.

Повідомленням про вчинення злочину керівника СіЗ ДВКР СБ України ОУВ «Харків» від 29.03.2023 та заявою командира військової частини НОМЕР_1 підтверджено самовільне залишення підрозділу 23.03.2023 офіцером групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 ..

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 № 185 підтверджено призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини (зі зброєю) офіцером групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 .

Рапортами начальника групи сил підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 та від 23.03.2023 підтверджено відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який на телефонні дзвінки та повідомлення в месенджері не відповідає.

Рапортом заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення від 20.03.2023 підтверджено, що останнім було виявлено факт відсутності в строю офіцера групи сил підтримки старшого лейтенанта ОСОБА_4 .

Відповідно до доповідей командира військової частини НОМЕР_1 про СЗЧ та про повернення з СЗЧ у військовій частині НОМЕР_1 від 21.03.2023 та від 23.03.2023, під час перевірки 20.03.2023 була виявлена відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який самовільно залишив місце розташування підрозділу, пошукові заходи результатів не дали, на телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідав; 21.03.2024 під час ОСОБА_4 повернувся з СЗЧ зі зброєю; 23.03.2023 об 11 год. 00 хв. під час перевірки була виявлена відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який самовільно залишив місце розташування підрозділу, пошукові заходи результатів не дали, на телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідав.

Наявними в матеріалах службового розслідування письмовими поясненнями офіцера групи сил підтримки ОСОБА_6 . підтверджено, що 22.03.2023 ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби ( АДРЕСА_2 ) та попрямував у невідомому напрямку. 31.03.2023 ОСОБА_4 разом зі зброєю прибув на місце розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , однак, поважних причин своєчасного нез`явлення та самовільного залишення місця служби не повідомив.

Наявними в матеріалах службового розслідування письмовими поясненнями начальника групи сил підтримки ОСОБА_8 підтверджено, що 21.03.2023 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув на місце служби місце розташування підрозділу, а саме у смт Золочів Богодухівського району Харківської області. Приблизно о 21.00 год. ОСОБА_8 прибув на КСП у смт. Золочів Богодухівського району Харківської області. Однак старшого лейтенанта ОСОБА_4 там не було. Як зрозумів ОСОБА_8 , він шукає або знайшов житло для окремого проживання. Однак фактично ОСОБА_4 разом зі зброєю, не отримавши дозволу командирів, самовільно залишив місце служби та попрямував у невідомому напрямку та проводив час на власний розсуд. 22.03.2023 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_4 , однак, останній на телефонні дзвінки не відповідав, на СМСповідомлення у месенджері також не відповідав, місцезнаходження останнього було невідоме.

Наявними в матеріалах службового розслідування письмовими поясненнями т.в.о. командира інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 підтверджено, що 15.03.2023 року він близько 11 год. разом зі своїм підрозділом прибув у АДРЕСА_2 , займався побутовими питаннями, при цьому, з 14.03.2023 по 02.04.2023 ОСОБА_4 не бачив. Під час спілкування з особовим складом йому стало відомо, що 31.03.2023 ОСОБА_4 приїхав на місце служби, поважних причин своєї відсутності не зазначав. ОСОБА_5 зустрів його 02.04.2023 увечері. ОСОБА_4 після цього продовжував нести службу, функціональні обов`язки виконував належним чином, охарактеризувати його можливо як спеціаліста своєї справи, який функціональні обов`язки виконує на високому рівні.

Наявними в матеріалах службового розслідування письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 21.03.2023 підтверджено, що 14.03.2023 він, перебуваючи у м. Кролевець, поставив питання начальнику групи сил підтримки стосовно його переміщення в смт. Золочів. Він відповів, що йому поки що невідомо, у цей же день зібрався і виїхав. ОСОБА_4 переміщувався на власному автотранспорті. Прибувши до м. Харків, він повідомив начальника, що почав шукати собі житло для розташування у м. Золочів, оскільки місце розташування відповідальними службами організовано не було.

Рапортом начальника групи сил підтримки військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 ОСОБА_8 підтверджено, що ОСОБА_4 прибув на КСП зі зброєю та боєприпасами, які за ним закріплені.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 підтверджено, що з 22.05.2022 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , начальника групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 , призначено офіцером групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 .

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2023 № 82 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , офіцера групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 ,ухвалено вважати таким, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та знято з усіх видів забезпечення з 23.03.2023.

Актом службового розслідування щодо встановлення обставин та причин, що призвели до самовільного залишення військової частини офіцером групи сил НОМЕР_2 ОСОБА_4 , проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 № 185, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2023 № 155, ухвалено вважати встановленим факт того, що офіцер групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 самовільно залишив частину; начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 результати службового розслідування надіслати до ТУ ДБР у м. Полтаві та начальнику 1 відділу 5 Управління ДВКР СБ України.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 установлено, що в період вчинення злочину він був військовослужбовцем військової служби за контрактом офіцером групи сил НОМЕР_2 штабу військової частини НОМЕР_1 , наразі не працює, звільнений з військової частини, є учасником бойових дій, перебував у полоні, раніше не судимий, має вищу освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має інвалідності або хронічних захворювань, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , 2007 року народження, має зареєстроване місце проживання, за місцем служби характеризується негативно, співслужбовцями характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття винного, яке виразилось у повному визнанні своєї вини за ч.5 ст.407 КК України, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення не змінював своєї позиції, отже, надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом взято до уваги фактичні обставини вчинення злочину ОСОБА_4 , а саме морально-психологічне виснаження, пов`язане перебуванням його у полоні та з ненаданням ОСОБА_4 відпустки протягом тривалого періоду, у тому числі, й до моменту введення в Україні воєнного стану; певну напругу в колективі ОСОБА_4 , пов`язану з відсутністю взаєморозуміння з безпосереднім керівником, які сприяли вчиненню злочину ОСОБА_4 ..

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 31.03.2023 самостійно і добровільно з`явився до місця проходження служби і повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Разом з тим, суд враховує, що вказаний злочин вчинено ОСОБА_4 в умовах введеного в Україні воєнного стану.

Беручи до уваги викладене, з урахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутності обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 по справі № 642/1836/23 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 червня 2023 року включно з визначенням суми застави.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_4 заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн..

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.07.2023 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_4 заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн..

07.08.2023 ОСОБА_4 було звільнено у зв`язку з внесенням застави.

28.03.2024 прокурором було подано клопотання про звернення застави в дохід держави у зв`язку з порушенням ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.06.2024 задоволено клопотання прокурора.

Заставу в розмірі 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, внесену 03 серпня 2023 року заставодавцем ОСОБА_10 за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, визначену ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 29 травня 2023 року та від 26 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000595 від 31.03.2023 (справа 613/726/23), - звернуто в дохід держави та зараховано її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Змінено запобіжний захід у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 23 серпня 2024 року включно, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Ухвалено рахувати строк тримання під вартою з моменту взяття ОСОБА_4 під варту в залі суду - з 25.06.2024.

З огляду на викладене, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту фактичного затримання - взяття його під варту в залі суду згідно з ухвалою про застосування запобіжного заходу від 25.06.2024, зарахувавши у строк покарання період перебування під вартою згідно з ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 та Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023 та від 26.07.2023 з 14.04.2023 по 06.08.2023 включно та згідно з ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.06.2024 з 25.06.2024 по 01.08.2024.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 згідно з ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.06.2024 про зміну запобіжного заходу з 25.06.2024.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 14.04.2023 по 06.08.2023 включно згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023, ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023, від 26.07.2023 та з 25.06.2024 по 01.08.2024згідно з ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.06.2024.

До набрання законної сили вироком стосовно ОСОБА_4 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено та підписано 01.08.2024.

Суддя ОСОБА_1