Справа № 728/2686/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/483/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

її захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Бахмацьким районним судом, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій в АДРЕСА_1 , фактично проживаючій в цьому ж АДРЕСА_2 .

До ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення назад після сигналу «Відбій повітряної тривоги» та визначенням кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали встановлений до 22 грудня 2024 року.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що рішення слідчого судді незаконним та необґрунтованим внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону, а також у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалу слідчого судді просить скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів з визначенням розміру застави.

Аргументує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 24 жовтня 2024 року вона була затримана в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня їй було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

На даний час є необхідність у застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину. Передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування, а у подальшому і суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується й тим, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме можливість впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки їй відоме місце перебування останніх. Показання потерпілих та свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте, в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на потерпілих та свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомо, тощо.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваною штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа родичів, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих нею у подальшому захисних версій.

Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід не може бути застосований у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які не погодились з доводами сторони обвинувачення, ухвалу слідчого судді вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів СВ ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного о Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 22 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 22 жовтня 2024 року, близько 12 год. 30 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, прибули до господарства, розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , шляхом відмикання металевої хвіртки проникли на територію подвір`я, де скориставшись неуважністю ОСОБА_12 , яка проживає за вказаною адресою, проникли у спальну кімнату будинку, де на поверхні приліжкової шафи виявили корзину для продуктів, в якій зберігались особисті документи на ім`я ОСОБА_12 та грошові кошти в сумі 11 000 грн. та будучи впевненими в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, здійснили викрадення вказаних грошових коштів, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 11 000 грн.

24 жовтня 2024 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 була затриманий та наступного дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту через можливість переховування підозрюваної від слідства та суду з тих підстав, що ОСОБА_6 вчинила тяжке кримінальне правопорушення, може впливати на потерпілих та свідків з метою зміни показань на свою користь, сховати чи знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, не підтверджені належними доказами.

Прокурор залишив поза увагою, що ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні одного епізоду крадіжки, за яким є одна потерпіла, при цьому злочин вчинений таємно від оточуючих, тобто свідки вчинення крадіжки відсутні, що виключає наявність заявленого стороною обвинувачення ризику, а тому не в повній мірі свідчать про необхідність обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з думкою прокурора по необхідність врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу. Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку.

У справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 дійсно підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, однак, це не може бути єдиною підставою, яка виправдовує необхідність обрання їй найсуворішого виду запобіжного заходу - тримання під вартою, як намагається переконати сторона обвинувачення.

Ризик можливого тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні також є мінімальним та його можливо буде уникнути, шляхом застосування обраного слідчим суддею запобіжного заходу. По-перше, прокурором не вказано, які саме ці потерпілі та свідки, адже викрадення майна було таємним, а потерпіла у провадженні одна.

По-друге, у зв`язку з чим сторона обвинувачення прийшла до висновку, що підозрювана буде чинити тиск на потерпілу та свідків, адже матеріали не містять доказів того, що будь-хто з перелічених учасників кримінального провадження та інших осіб звертались до органу досудового розслідування із заявою про вчинення на них тиску з боку ОСОБА_6 або її родичів чи знайомих.

Щодо ризику сховати, знищити чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то колегія суддів не може погодитись з високою ймовірністю настання такого ризику, адже ОСОБА_6 була затримана через два дні після вчинення кримінального правопорушення, були проведені огляд місця події, обшук, огляд предметів, виявлених та вилучених під час обшуку, тобто сліди кримінального правопорушення зафіксовані, всі необхідні докази та речі мали б бути вилучені та визнані речовими доказами.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор, але і дані про особу підозрюваної, її соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

ОСОБА_6 зареєстрована та проживає хоча й за різними адресами, як про це вказав слідчий суддя, але в м. Бахмач, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, дані про те, що вона негативно характеризується стороною обвинувачення не надані, при цьому, вірно слідчим суддею врахований і вік потерпілої та стан її здоров`я, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, тих слідчих та процесуальних дій, які проведені на час звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу, заявлених і підтверджених ризиків, буде достатнім та правомірним застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце проживання та встановленням ряду обов`язків, в тому числі й забороною на спілкування з особами, які проходять у даному кримінальному провадженні.

Посилання прокурора на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів свідчить про відсутність індивідуального підходу прокурора в кожному конкретному кримінальному провадженні.

По-перше, у даному кримінальному провадженні підозрюваною є жінка, а не чоловік, тому принципово невірним є посилання апеляційної скарги прокурора на підозрюваного, як на особу чоловічої статі.

По-друге, у кримінальному провадженні один епізод викрадення чужого майна, одна потерпіла, а прокурор увесь час вказує на те, що підозрюваною може здійснюватися вплив на потерпілих.

По-третє, кримінальним процесуальним кодексом України визначення кола обов`язків, які покладаються на підозрювану (обвинувачену) особу при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, регламентуються ч. 5 ст. 194 КПК України, яка включає в себе дев`ять пунктів.

Статтею 177 КПК України, на яку вказує прокурор, визначаються мета та підстави для застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням характеру обвинувачення, обставин кримінального правопорушення, проведених слідчих дій, тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними, буде достатнім та правомірним застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання та встановленням ряду обов`язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року про застосування до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15