ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2246/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача у кримінальному провадженні № 0000746,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2024 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 12.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання про проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000746, у якій просила скасувати постанову, поновити строк на її оскарження та залучити експерта для проведення експертизи завданої їй моральної шкоди.

Оскаржувану постанову заявниця вважає незаконною посилаючись на те, що проставлена на ній дата накладення КЕП (кваліфікованого електронного підпису) - 19.07.2024, свідчить або про порушення строку підписання постанови або про порушення строку розгляду клопотання, встановленого статтею 220 КПК України, і в цілому вказує на скоєння дізнавачем злочину, передбаченого статтею 366 КК України. Зазначила також, що з постанови неможливо встановити дійсність сертифікату КЕП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала вказуючи, що про незаконність оскаржуваної постанови свідчить і факт виготовлення її не на офіційному бланку та посилання у її тексті на невідповідні обставинам кримінального провадження норми закону. Заявниця просила за результатами розгляду її скарги залучити експерта для проведення експертизи та винести окрему ухвалу щодо вчинення дізнавачем злочину.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя встановив такі обставини.

Дізнавачами відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, у якому ОСОБА_3 має процесуальний статус потерпілої.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР послугувала ухвала слідчого судді та заява ОСОБА_3 про те, що 16.04.2024 працівники ПрАТ ДТЕК «Київські електричні мережі» незаконно припинили електропостачання її квартири.

10.07.2024 ОСОБА_3 в електронній формі звернулась до дізнавача з клопотанням, у якому просила провести експертизу «втручання в проект, яке скоєне працівниками ПрАТ ДТЕК «Київські електричні мережі».

Дізнавач ОСОБА_4 своєю постановою, датованою 12.07.2024, відмовив у задоволенні вказаного клопотання. Рішення дізнавача мотивоване, зокрема тим, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не встановлено факту вчинення кримінального правопорушення та відсутні підстави для проведення експертизи.

Зі скарги вбачається, що копію цієї постанови заявниця отримала 22.07.2024, а отже встановлений процесуальним законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність оскаржуваної постанови, слідчий суддя застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Імперативним приписом, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Визначальним принципом, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша статті 9 КПК України).

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (стаття 91 КПК України).

Відповідно статті 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК).

Перелік прав, які має потерпілий протягом кримінального провадження, визначає стаття 56 КПК України, серед яких право заявляти клопотання.

Згідно зі статтею 220 цього Кодексу клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вимоги до форми та змісту будь-якої постанови слідчого, дізнавача, прокурора містяться у статті 110 КПК України, відповідно до якої така постанова складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (частина п`ята).

За приписами частини шостої цієї норми постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. У разі необхідності постанова слідчого, прокурора виготовляється в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису службової особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, або створюється з використанням Інформаційно-комунікаційної системи досудового розслідування відповідно до статті 106-1 цього Кодексу.

Стаття 106-1 КПК України визначає, що інформаційно-комунікаційна система досудового розслідування - це система, яка забезпечує створення, збирання, зберігання, пошук, оброблення і передачу матеріалів та інформації (відомостей) у кримінальному провадженні.

Порядок функціонування інформаційно-комунікаційної системи досудового розслідування визначається положенням, яке затверджується спільно Офісом Генерального прокурора, органом, у складі якого функціонує орган досудового розслідування, а також органом, що затверджує положення про систему, яка функціонує в суді відповідно до статті 35 цього Кодексу.

Документи, підписані, погоджені в інформаційно-комунікаційній системі досудового розслідування з використанням кваліфікованого електронного підпису, їх примірники в електронній та паперовій формах визнаються оригіналами документів.

Слідчим суддею установлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України з огляду на наявність у ній усіх визначених цією нормою реквізитів та змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтувань та посилань на відповідні положення КПК України..

Всупереч ствердженням заявниці постанова виготовлена на офіційному бланку Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Назва Дарницького УП ГУНП у м. Києві на бланку є його офіційно прийнятою скороченою назвою, що відповідає вимогам Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747.

Дата підписання оскаржуваної постанови КЕП (19.07.2024) дійсно не співпадає з датою її прийняття (12.07.2024), що може свідчити про порушення дізнавачем встановленого статтею 220 КПК України триденного строку розгляду клопотання, проте сама по собі вказана обставина не може бути підставою для скасування рішення дізнавача, оформленого цією постановою, і тим більше не дає підстав вважати, що дізнавачем було вчинене кримінальне правопорушення.

За змістом статей 242, 244 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Водночас жодних належних даних про те, які ж відомості щодо обставин кримінального провадження зумовлюють необхідність проведення експертизи, у клопотанні потерпілої не приведено.

У клопотанні також не зазначено ні вид експертного дослідження згідно із Законом України «Про судову експертизу», ні перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.

Якщо ж припустити, що потерпіла ініціювала питання проведення експертизи з метою підтвердження факту припинення постачання електричної енергії до електроустановок у її житлі та механізму відключення від електропостачання, то такі обставини достатньою мірою встановлені на підставі показань самої потерпілої та наявних в матеріалах досудового розслідування листів ПрАТ ДТЕК «Київські електричні мережі», зі змісту яких убачається, що припинення електроживлення стало наслідком несплати за спожиту електроенергію впродовж тривалого часу (з 2019 року).

Оцінка законності таких дій ПрАТ ДТЕК «Київські електричні мережі» є питанням права, а проведення експертизи для з`ясування питань права не допускається (частина перша стаття 242 КПК України).

З огляду на викладене слідчий суддя вважає рішення дізнавача про відмову у задоволенні клопотання обґрунтованим, а оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Що стосується вимог скарги про залучення експерта та поданого потерпілою в судовому засіданні клопотання про проведення експертизи з наведеним у ньому переліком питань, то слідчий суддя ураховує, що лише сторона захисту вправі звертатись до слідчого судді з таким клопотанням (статті 243, 244 КПК України), а у потерпілої особи таке право відсутнє.

На підставі викладеного, керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення дізнавача у кримінальному провадженні № 0000746.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: