Єдиний унікальний № 946/8447/20
Провадження № 1-кп/946/134/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

27 вересня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000533, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Голованівськ Кіровоградської області, громадянина України, працюючого за наймем, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_9 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_10 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_8 , будучи молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (далі ДУ «ІСІ»), на початку квітня 2020 року, більш точні дата, час та місце не встановлені, будучи працівником охоронного органу, діючи умисно і з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків у виді порушення встановлених вимог Закону України «Про наркотичні засобі, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів та зловживанню ними» щодо порядку і правил придбання та зберігання наркотичних засобів, незаконно придбав у невстановленої особи, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, наркотичний засіб метадон масою 0,229 г, який включений до списку №1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, обіг якого обмежено, та почав незаконно зберігати з метою збуту ув`язненим ДУ «ІСІ».

Продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний намір, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення вимог вказаних законів, всупереч посадової інструкції, при виконанні своїх службових обов`язків 07.04.2020 приблизно о 07:40 годині, користуючись службовим правом безперешкодного входу на територію установи, яка перебуває під охороною, прибув до ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , маючи у внутрішньому кармані куртки обмотаний скотчем коробок, в якому знаходились шість поліетиленових пакетиків з наркотичною речовиною метадоном, з метою його подальшою передачі іншим особам, а саме невстановленим засудженим та ув`язненим, які відбувають утримуються у зазначеній установі, в обмін на грошову винагороду за вказані дії.

У подальшому 07.04.2024 о 07:55 годині оперативними співробітниками ДУ «ІСІ» у ході огляду у внутрішньому кармані куртки ОСОБА_8 виявлено та вилучено вказаний обмотаний скетчем коробок від сирників, в якому знаходились шість пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору у кожному метадоном.

2.Своїми діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК, а саме незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

1.Кримінальний кодекс України

«Стаття 307. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

2.Обставини вчинення ОСОБА_8 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

3.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 307 КК, вину за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК не визнав. Він детально розповів про обставини кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК, і хоча й не піддав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті в цій частині обвинувачення, але зазначив, що він не знав, що мав передати наркотичний засіб. Так, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що весною 2020 чи 2021 року він працював молодшим інспектором відділу режиму і охорони ДУ «ІСІ». З ним зв`язався один із ув`язнених та просив передати йому таблетки. Він подумав, що це заспокійливі таблетки, а якби він знав, що це наркотичний засіб, то він би взагалі не взяв би його. Про те, що цей ув`язнений вживає наркотичні засоби, він не знав. Наркотичні засоби передали йому, коли він був дома. До нього приїхала жінка на таксі. Вона була середнього росту слов`янської зовнішності, йому не представлялась, просто вийшла з машини, привіталась, віддала коробок та поїхала. Він поклав коробок у портфель, що знаходився вдома по АДРЕСА_4 , де він на той час проживав. Через два дні він поніс наркотичні засоби на територію ДУ «ІСІ», де він пропрацював протягом близько 5 6 місяців. Його вина полягає у тому, що він взяв на себе сміливість і спробував пронести наркотичні речовини на територію слідчого ізолятору, але на контрольно-пропускному пункті його не пропустили та зробили його повний обшук. ОСОБА_8 пояснив, що речовина була в сірниковому коробку, яку він поклав на дно свого портфеля, та думав передати її вночі. Під час проведення обшуку йому пропонували видати все заборонене, на що він відповідав, що у нього нічого немає. На той момент він не сказав правду, тому що злякався. Під час обшуку перевіряючі знайшли наркотичні речовини. Також були вилучені «Львівські дріжджі», які він також мав передати тому самому в`язню. У той день його не затримували, після того, як у нього були виявлені наркотичні засоби приїхали поліцейські, які склали протокол та він добровільно написав заяву про видачу наркотичних засобів, які, відповідно, вилучили. Слідчо-оперативна група у присутності свідків допитала його, ОСОБА_8 добровільно все розповів. Після цього він написав пояснювальну і його відвели у відділ кадрів, де він написав заяву на звільнення. Кому саме мав передати наркотичні засоби, а саме прізвище, він не пам`ятає, ця особа перебувала на першому поверсі в ізоляторі. Ув`язнений запевнював, що це буде лише заспокійливе та запропонував винагороду в розмірі 2 000 гривень, які він не отримав, оскільки не встиг передати. Саму речовину він не бачив, сірниковий коробок не відкривав, його це не цікавило що там знаходилось. Він вважав, що це заспокійливі таблетки, але коли вже відкрили, то там були таблетки в поліетиленових пакетиках. Щоб так продавались таблетки він не бачив, він не розумів як виглядають наркотики. Хоча таблетки мали продаватися в пакуванні, в блістері, але тоді він не подумав про це, його цікавила тільки винагорода в розмірі 2 000 гривень.

4.Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, незважаючи на його посилання на те, що він не зав, що знаходилося в коробку, який він мав передати, його вина в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів у повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

5.Так, підставою для внесення відомостей у цьому кримінальному провадженні 07.04.2020 до ЄРДР за №0000533 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та початку досудового розслідування (т. 1 а.п. 66) стали повідомлення на службу «102» та рапорт майора внутрішньої служби ДУ «ІСІ» ОСОБА_12 про те, що затримано молодшого інспектора ОСОБА_8 , який намагався пронести на територію під охороною наркотичну речовину та дріжджі (т.1 а.п. 67, 68).

6.Під час огляду місця події, згідно протоколу від 07.04.2024, а саме кабінету оперативного відділу ДУ «ІСІ», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на столі був виявлений у тому числі коробок з-під сирників, в якому при відкритті виявлені шість поліетиленових згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, упаковка дріжджів, та ОСОБА_8 пояснив, що всі зазначені предмети знаходились при ньому, але коробок з-під сирників йому передала дружина ув`язненого ОСОБА_13 , та, з її слів, у коробку знаходився заспокійливий засіб (т. 1 а.п. 69 71).

7.Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_8 , останній видав працівникам поліції для долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів шість поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною (т. 1 а.п. 72).

8.Згідно даним висновку експерта №1315-Х від 24.06.2020, надані на дослідження кристалічні речовини білого кольору, загальною масою 1,014 г в шести полімерних згортках білого кольору, вилучені в ході огляду місця події на території ДУ «ІСІ» у ОСОБА_8 , містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, кількісним вмістом 0,229 г. (т. 1 а.п. 81 83).

9.Про те, що наркотичний засіб метадон був вилучений саме у ОСОБА_8 під час проведення огляду його речей і одягу свідчать показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які під час судового розгляду пояснили, що вони на той час обіймали посади відповідно начальника оперативного відділу та старшого оперуповноваженого ДУ «ІСІ», ОСОБА_8 на той час працював молодшим інспектором у тій же установі. Вони отримали інформацію про те, що ОСОБА_8 буде проносити на територію слідчого ізолятора заборонені речі. Вони зранку проводили огляд всіх, хто приходив на роботу. Коли прийшов ОСОБА_8 , йому запропонували пройти до оперативного відділу, на що він погодився добровільно. При ввімкненому відеореєстраторі почали проводити поверхневий огляд, а саме перевіряти одяг. У зимовій куртці був знайдений коробок зі згортками з порошкоподібною речовиною, яка ймовірно була метадоном. ОСОБА_8 повідомив, що там знаходяться пігулки для засудженого ОСОБА_15 , які йому передала його співмешканка. Для подальших дій було повідомлено слідчо-оперативну групу та прокуратуру. Після їх прибуття речовина була вилучена.

10.Крім того, обставини вилучення коробку з речовиною, в якій містилася наркотичний засіб, під час проведення огляду речей і одягу ОСОБА_8 об`єктивно підтверджуються даними відеозапису (т. 1 а.п. 74) та протоколу його огляду від 15.11.2020 (т. 1 а.п. 105 111), згідно яким троє чоловіків, один із яких одягнений в камуфляжну форму та який в ході проведення огляду представився ОСОБА_8 , самостійно зняв та передав одному з двох чоловіків свою куртку для огляду, та в ході його проведення із внутрішнього карману куртки чоловік дістав коробок та пред`явив його учасникам.

11.З даних документів та їх копій (накази, послужний список, посадова інструкція тощо) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 з 28.01.2020 працював молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», присвоєно спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби, ознайомлений з посадовою інструкцією та із зобов`язаннями, звільнений з посади наказом від 07.04.2020 (т. 1 а.п. 85 104).

12.Таким чином, як убачається з наведених доказів, працівниками ДУ «ІСІ» було лише виявлено вказані заборонені речі, а вже після їх виявлення було викликано слідчо-оперативну групу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, які вищезазначені речовини вилучили, провівши першочергову слідчу дію (огляд місця події).

13.Відповідно до ст. 5 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 №3352-XII, забезпечення порядку тримання під вартою осіб у місцях попереднього ув`язнення покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення, яка діє відповідно до цього Закону та інших актів законодавства.

14.Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 вказаного Закону, режим у місцях попереднього ув`язнення, тобто порядок і умови тримання осіб, взятих під варту, та нагляду за ними з метою забезпечення попереднього ув`язнення, встановлюється цим Законом та іншими нормативними актами. Особи, які заходять на територію установи або виходять з неї, підлягають огляду.

15.Згідно п. 1 розділу ХХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.09.2018 за № 1010/32462 (далі Правила), з метою виявлення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, не передбачених переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, приміщень, територій житлових та виробничих зон.

16.У абз. 7 п. 1 розділу ХХІV Правил зазначено, що для проведення огляду персоналу і громадян, які перебувають на території установи виконання покарань, контрагентських об`єктах, їм пропонується особисто пред`явити речі, предмети та одяг, що їм належать, для огляду (огляд одягу проводиться шляхом його промацування; для перевірки внутрішнього вмісту на вимогу осіб, які проводять огляд, валізи і сумки відкриваються, а кишені вивертаються).

17.Згідно абз. 14 16 п. 1 розділу ХХІV Правил, особи, які проводять обшуки (тобто співробітники ДУ «ІСІ») та огляди, зобов`язані бути пильними, вимогливими та дотримуватись заходів безпеки. При обшуках і оглядах використовуються відповідні технічні засоби, а також службові собаки. Для фіксації ходу проведення обшуку персонал установ виконання покарань може використовувати додаткові технічні засоби для проведення кіно-, фото-, відеозйомки.

18.У абз. 17 п. 1 розділу ХХІV Правил також зазначено, що під час обшуків та оглядів не допускаються безпідставне пошкодження білизни, одягу, майна, інвентарю та інших предметів, а також псування продуктів харчування.

19.Також абз. 18 п. 1 розділу ХХІV Правил визначено, що особистий обшук може проводитися з роздяганням і без роздягання. Як зазначено у абз. 22 п. 1 розділу ХХІV Правил умови та методи проведення обшуків та оглядів не мають ображати честь і принижувати гідність засуджених та інших осіб, які підлягають обшуку або огляду.

20.Тобто, аналізуючи положення розділу ХХІV Правил, суд дійшов висновку, що чинним законодавством передбачена можливість проведення огляду та обшуку не тільки засуджених, але і персоналу місця позбавлення волі. При цьому не виключається можливість проведення таких оглядів та обшуків із застосуванням технічних засобів для відеозйомки, можливістю обґрунтованого пошкодження майна, проведення обшуку з роздяганням і без роздягання, огляду одягу шляхом його промацування, із відкриттям валіз і сумок та з вивертанням кишень.

21.Отже з норм кримінально-виконавчого законодавства випливає, що працівники установ виконання покарань уповноважені в рамках даного законодавства проводити огляди та обшуки, які по своїй суті є відмінними від оглядів та обшуків, які проводяться в рамках кримінального процесуального законодавства слідчими, дізнавачами та прокурорами.

22.Саме тому, спочатку оперативні працівники ДУ «ІСІ» в установленому чинним кримінально-виконавчим законодавством порядку виявили під час проведення огляду речей і одягу ОСОБА_8 заборонену до проносу в установу виконання покарань речовину, після чого викликали слідчу-оперативну групу, якою, що діяла вже в рамках КПК, в порядку ч. 3 ст. 214 КПК було проведено огляд місця події, під час якого й був вилучений виявлений у ОСОБА_8 коробок з шістьма поліетиленовими згортками з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка виявилась метадоном.

23.У зв`язку з викладеним, суд вважає, що усі докази були отримані у встановленому чинним законодавством порядку, а тому є допустимим.

24.На підтвердження умислу в обвинуваченого на збут наркотичних засобів суд враховує його посаду, функціональні обов`язки, поведінку, кількість поліетиленових згортків з наркотичною речовино, її фасування, спосіб упакування та розфасування й методи приховування, а також те, що сам обвинувачений ОСОБА_8 наркотичні засоби на вживає. При цьому слід зазначити, що відповідальність за придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів настає незалежно від їх розміру. Про умисел на збут також свідчать і показання самого обвинуваченого, у тому числі й про те, що він мав отримати за передачу цієї речовини грошові кошти у сумі 2 000 грн, що також вказує на те, що злочин був ним вчинений з корисливих мотивів. При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого про те, що він вважав, що це заспокійливі таблетки, оскільки з огляду на незаконний спосіб передачі (адже усіма лікарськими препаратами ув`язнені забезпечуються за рахунок держави), на суму коштів, які обвинувачений мав отримати за передачу, а також на вид, характер речовини, спосіб її пакування та фасування (порошкоподібна речовина, запакована у шість поліетиленових пакетиках, які у свою чергу поміщені до коробку з-під сірників) обвинувачений цілком розумів, що саме він незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

25.Цей висновок суду узгоджується зі сталою судовою практикою, зокрема викладеною у абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №711/2259/16-к, від 15.05.2019 у справі №242/1697/17 та інших.

26.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та для кваліфікації його дії за ч. 1 ст. 307 КК.

Мотиви зміни обвинувачення

27.Стороною обвинувачення усі дії ОСОБА_8 , що наведені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеними, спочатку були кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів. Згодом під час судового розгляду обвинувачення було змінено та дії обвинуваченого були кваліфіковані як множинність злочинів, а саме як два окремі епізоди кримінальних правопорушень, а саме за ч. 1 ст.307 КК за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК за кваліфікуючими ознаками закінченого замаху на збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі.

28.При цьому сторона обвинувачення в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням послалася на начебто сформовану судову практику про те, що кримінально протиправні дії особи у виді збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі є самостійним злочином (постанови Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №711/3086/19, від 09.07.2020 у справі №176/546/19).

29.Але суд не погоджується з такою кримінально правовою кваліфікацією дії обвинуваченого ОСОБА_8 , наданою стороною обвинувачення, у зв`язку з тим, що вона не узгоджується як з положеннями чинного кримінального законодавства, так і зі сталою судовою практикою.

30.Посилання сторони обвинувачення на постанову Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №176/546/19 є нерелевантним, оскільки у вказаній справі предметом касаційного розгляду взагалі не була оцінка правильності чи неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, а лише невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у зв`язку з чим надана судами нижчої інстанції кримінально-правова кваліфікація дій засудженої особи Верховним Судом взагалі не оцінювалась. Верховний Суд, відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК будучи обмеженим межами касаційної скарги, був позбавлений можливості вийти за межі касаційних вимог та змінити правову кваліфікацію дій засудженого на закінчений злочин, оскільки це, безумовно, погіршило би його становище.

31.А з постанови Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №711/3086/19 стороною обвинувачення вирвано з контексту лише одна фраза, та не враховано в цілому весь зміст рішення, що є неприпустимим під час врахування правової позиції Верховного Суду у цій справі. Слід зазначити, що у цьому рішенні Верховний Суд не робив жодних висновків щодо застосування відповідної норми права, а лише висловив своє бачення та оцінку обставин конкретної справи. А відповідно ж до ч. 6 ст. 368 КПК, суд враховує не певну оцінку обставин конкретної справи, що викладені в постановах Верховного Суду, а висновки щодо застосування відповідних норм права.

32.Так, у цій постанові Верховний Суд дійсно вказав, що у ч. 2 ст. 307 КК зазначено кваліфікуючі ознаки, які є одночасно обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину, а саме його місцем вчинення. Тобто, для збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів передбачено такі кваліфікуючі ознаки, як його вчинення у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі. Тому злочинні дії у виді збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі є самостійним злочином.

33.Але разом з цим Верховний Суд у цій справі у порядку ч. 2 ст. 433 КПК змінив судові рішення, виключивши з обвинувачення особи висунуту йому в провину як закінчений злочин за ч. 2 ст. 307 КК кваліфікуючу ознаку «збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі», пославшись на те, що особа, незаконно придбавши та зберігаючи з метою збуту особливо небезпечний засіб канабіс, принесла його на роботу до «Черкаської виправної колонії (№62)», але під час його особистого огляду у нього в спідній білизні було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження канабіс, упаковану в два пакунки, що свідчить про те, що збут у місця позбавлення волі не відбувся з причин, що не залежали від волі особи. При цьому Верховний Суд не перекваліфікував дії особи в цій частині на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК як замах на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, а взагалі виключив вказану кваліфікуючу ознаку «збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі», у зв`язку з тим, що збут не відбувся.

34.Вказане свідчить про те, що Верховний Суд мав на увазі, що дії особи підлягали би додатковій кваліфікації за додатковою кваліфікуючою ознакою «збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі» тільки у тому разі, якщо б особа вчинила би такі дії, а враховуючи, що збут у місця позбавлення волі не відбувся з причин, що не залежали від волі особи, то її дії не підлягають кваліфікації за цією кваліфікуючою ознакою взагалі, навіть і як замах.

35.Така правова позиція Верховного Суду повністю співпадає зі сталою судовою практикою, сформованою раніше і підтвердженою згодом.

36.Так, ще Пленум Верховного Суду у постанові №4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» в абз. 11 п. 3 роз`яснив, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.

37.Згодом, Верховний Суд у подібній до розглядуваної ситуації щодо збуту чи передачі наркотичних речовин у місця позбавлення волі у постанові від 22.02.2018 у справі №534/412/16-к зазначив, що з установленої практики Верховного Суду України злочини, передбачені ст.ст. 307, 309, 311 КК визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених в диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювалися її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями.

Визначальним для правильної кримінально-правової оцінки послідовного вчинення діянь, альтернативно вказаних у кримінально-правовій нормі, зокрема у ст. 307 КК, є з`ясування змісту суб`єктивного ставлення винної особи до вчинених нею діянь.

Якщо у даної особи був єдиний умисел на придбання, зберігання та передачу у місця позбавлення волі наркотичного засобу, вчинені нею діяння щодо одного й того ж предмета злочину без значного розриву у часі належить розглядати як єдиний злочин і вважати закінченим, незалежно від того чи потрапили наркотичні засоби до кінцевого адресата чи ні.

Зрештою, Верховний Суд погодився про доведеність умислу особи на збут наркотичних засобів та з кваліфікацією дій особи за ч. 2 ст. 307 КК за ознакою особливої небезпечності наркотичних засобів.

38.Крім того, у постанові від 22.03.2023 у справі №161/1921/20 Верховний Суд зазначив, що специфіка об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, полягає в тому, що вона утворюється поєднанням альтернативно передбачених у диспозиції кримінально-правової норми діянь, різних за своєю правовою природою, серед яких протиправному зберіганню предметів кримінального правопорушення притаманні ознаки продовжуваного злочину. Характерною рисою, що відрізняє триваюче діяння від інших, є виникнення і наявність так званого «злочинного стану», викликаного фактично безперервним вчиненням кримінального правопорушення, оскільки протиправне діяння здійснюється безперестанно до моменту його припинення.

Якщо в одній статті (частині статті) Особливої частини КК передбачені різні за своїм змістом діяння (ст. 307 КК), їх вчинення в різний час не утворює повторності злочинів у випадках, коли такі діяння охоплювалися єдиним умислом особи. За наявності єдиного умислу вчинені особою діяння стають елементами одного злочину (незаконне придбання, зберігання з метою збуту, збут тощо) та утворюють собою склад одного і того ж кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 1 ст. 307 КК. При цьому злочин вважається закінченим з моменту вчинення будь-якого із таких діянь.

39.Усі наведені правові позиції Верховного Суду, що викладені у наведених постановах, у тому числі і у постанові, на яку послалася сторона обвинувачення, відповідають одна одній та співвідносяться між собою, і свідчать про те, що якщо наркотичний засіб було виготовлено чи придбано і здійснювалося його зберігання з метою збуту, а особа не встигла його збути, діяння кваліфікується як закінчений злочин виготовлення чи придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а не як готування чи замах на збут.

40.Кримінально-правова доктрина визначає момент закінчення злочину за ст. 307 КК таким чином: дії, вчинені з метою збуту (незаконне виробництво, виготовлення та ін.), треба розглядати як усічений склад злочину, натомість збут утворює формальний склад, адже незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення та пересилання наркотичних засобів фактично є готуванням або замахом на їх збут.

41.Вказане у поєднанні з наведеною сталою судовою практикою щодо необхідності кваліфікації дій особи як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує, а також з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв з єдиним умислом, вказує про безпідставну кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення додатково як окремий злочин у виді замаху на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, адже такий збут не відбувся, у зв`язку з чим дії ОСОБА_8 в цій частині не підлягають кваліфікації як окремий злочин за цією кваліфікуючою ознакою (як це вказано в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням як множинність злочинів), який зайво висунутий в провину обвинуваченому, що вчинив закінчений одиничний ускладнений триваючий складений злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК.

42.У зв`язку з викладеним, суд, діючи в межах висунутого обвинувачення згідно обвинувальному акту, у силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням, та кваліфікувати усі дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 307 КК як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

43.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд не вбачає, оскільки обвинувачений, хоча і визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, але зазначив, що він не знав, що саме він придбав і зберігав з метою збуту, вважав, що це заспокійливі таблетки, а знав би, що це наркотичні засоби, то він би не взяв їх, хоча об`єктивно встановлені обставини чітко свідчать про те, що обвинувачений чітко знав та розумів, що саме він придбав та зберігав з метою збуту. Крім того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не виказав щирого жалю з приводу вчинених ним протиправних дій та не засудив свою поведінку. Вказане свідчить про відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.

44.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_8 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

45.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

46.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

47.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

48.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

49.При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що випливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

50.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначені покарання низки покарань, утому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має враховувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

51.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від форми вини та санкції ч.1 ст. 307 КК обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

52.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

53.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_8 злочину за ч. 1 ст. 307 КК відноситься до простого, тобто без обтяжуючих обставин. І хоча обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин без обтяжуючих обставин, але злочин був вчинений ним з корисливих мотивів, шляхом використання ним своєї посади, всупереч його посадових обов`язків щодо слідкування за порядком в установі попереднього ув`язнення та упередження потрапляння до ув`язнених заборонених речей, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину.

54.Щодо особи винного, то суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, не має місце постійної роботи. З медичних довідок вбачається, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

55.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

56.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , даних досудової доповіді, того, що відсутні обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, середніх ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, обставин вчиненого ОСОБА_8 тяжкого злочину з корисливих мотивів, шляхом використання ним своєї посади, всупереч його посадових обов`язків щодо слідкування за порядком в установі попереднього ув`язнення та упередження потрапляння до ув`язнених заборонених речей, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, а також часу, що минув після його вчинення, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе з призначенням йому тільки реального покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ч. 1 ст. 307 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому, з урахуванням наведених обставин, суд не вбачає підстав для застосування положень як ст. 69, так і ст. 75 КК.

57.Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин з використанням можливостей своєї посади, яку він обіймав, маючи при цьому спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби, то в силу ст. 54 КК йому підлягає призначенню додаткове покарання у виді позбавлення цього спеціального звання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

58.Судом встановлено, що ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні був затриманий 13.08.2024, що підтверджується відповідним протоколом, та досі перебуває під вартою, у зв`язку з тим, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2024 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 жовтня 2024 року.

59.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 реального покарання у виді позбавлення волі, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

60.На підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 13.08.2024 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

61.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч.4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

62.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_8 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1315-Х від 24.06.2020 у сумі 2 615,20 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 54 КК з позбавленням спеціального звання молодший сержант внутрішньої служби.

2.Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком суду законної сили.

3.Строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 13.08.2024, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 13.08.2024 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

4.Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 2 615,20 грн (дві тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 20 ко.).

5.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2020 арешт, та:

вилучені в ході огляду місця події 07.04.2020 шість поліетиленових згорточків з порошкоподібною речовиною білого кольору, які упаковано в сейф-пакет НПУ № INZ 1099398, та поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено та упаковано до сейф-пакету НПУ CRI 1222008, знищити;

виданий 07.04.2020 начальником оперативної частини Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» мобільний термінал марки ««Nokia» IMEI НОМЕР_1 , сим-картку мобільного оператору «Київстар», повернути начальнику оперативної частини Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

6.Арешт, накладений тією ж ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2020 на СD-диск з відеозаписом за 07.04.2024, залишити без змін та вказаний диск із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , що перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

10.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1