печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати вчинити дії в рамках кримінального провадження № 0002026 від 30.07.2021,-

В С Т А Н О В И В :

07.10.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати вчинити дії в рамках кримінального провадження № 0002026 від 30.07.2021.

22.10.2024 адвокат подав до суду доповнення до скарги згідно вимог якої просив суд:

- скасувати рішення слідчого ТУ ДБР у м. Києві про відмову у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого, оформлене листом - відповіддю від 07.10.2024 за вих. № 36538-24/к/11-03-16420/24 за підписом старшого слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 ;

- зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Києві у кримінальному провадженні №0000700 від 15.08.2024 повторно, з урахуванням викладених у мотивувальній частині ухвали слідчого судді обставин, розглянути заяву про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого, за результатами якого винести відповідну постанову.

Вказану рішення заявник вважає прийнято безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002026 від 30.07.2021.

Адвокат подав до суду заяву про проведення розгляду скарги у його відсутність, вимоги підтримав з урахуванням доповнень.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчими другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000700 від 15.08.2024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення).

Адвокат вказує, що 30.09.2024, шляхом поміщення до скриньки для вхідної кореспонденції у приміщенні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за адресою: 02000, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8, ОСОБА_4 подано заяву про залучення до провадження як потерпілого за вих. №_М/27-09 від 27.09.2024 (з додатками), в якій детально описано підстави залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого.

Вказана заява зареєстрована у відділу документообігу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, за вхідним № 36538 - 24/к.

Листами від 07.10.2024 за вих. № 36538-24/к/11-03- 16420/24 та від 08.10.2024 за вих. № 37246-24/к/11-03-16575/24 за підписом старшого слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 , заявника повідомлено, про те, що його заява розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000700, тобто фактично відмовлено у задоволенні заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною 3 статті 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За вказаних підстав слід прийти до висновку, що приписами кримінального процесуального законодавства не передбачено скасування листа слідчого про відмову у визнанні особи потепілої, а відтак слід відмовити у задоволенні скарги в частині скасування рішення слідчого ТУ ДБР у м. Києві про відмову у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого, оформлене листом - відповіддю від 07.10.2024 за вих. № 36538-24/к/11-03-16420/24 за підписом старшого слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 .

Разом з тим, статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Разом з тим, під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів про належний розгляд заяви адвоката від 30.09.2024, особою якій доручено проведення досудового розслідування.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, що пов`язано з не належним розглядом поданою стороною провадження заяви, в зв`язку з чим існують законні підстави зобов`язати уповноважену особу розглянути клопотання, яке подано 30.09.2024 у відповідності до вимог статті 220 Кримінального процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 110, 220, 303, 304, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві розглянути, у відповідності до вимог статті 220 Кримінального процесуального кодексу України, заяви ОСОБА_6 залучення до провадження як потерпілого, поданої в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0002026 від 30.07.202 та про результати розгляду повідомити заявника.

Зобов`язати уповноважену службову особу повідомити суд про виконання даної ухвали, шляхом направлення підтвердження через «Електронний кабінет», протягом трьох днів з моменту отримання ухвали слідчого судді.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1