Справа № 147/1077/24
Провадження № 1-кп/147/95/24
ВИРОК

іменем України

01 жовтня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у селищі Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 15.05.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.11.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт. Вказана постанова суду 04.12.2023 надійшла для виконання до Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області. 04.12.2023 провідним інспектором Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 роз`яснено порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт та письмово попереджено, що у разі злісного ухилення від відбування стягнення він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

04.12.2023 ОСОБА_4 надано направлення на відпрацювання суспільно корисних робіт за місцем його проживання у Капустянському старостинському окрузі Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, згідно якого він повинен приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 06.12.2023.

Будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт з 06.12.2023, ОСОБА_4 не вийшов на відпрацювання робіт в період з 06.12.2023 по 11.12.2023 до Капустинського старостинського округу без поважної причини, у зв`язку з чим 19.12.2023 провідним інспектором Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст 183-2 КУпАП, який скеровано до Тростянецького районного суду Вінницької області. Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.01.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді п`яти діб арешту.

14.03.2024 ОСОБА_4 надано направлення, згідно якого він повинен приступити не пізніше 18.03.2024 до відбування адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт, тривалістю робочого дня 8 годин на день, а саме з 08.00 год. до 17.00 год.

Будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а саме відпрацювання 240 годин суспільно корисних робіт в період часу з 15.04.2024 по 26.04.2024 включно по 8 годин в день, ОСОБА_4 не прибув на відпрацювання робіт до Капустянського старостинського округу, а саме 15.04.2024, 16.04.2024, 17.04.2024, 18.04.2024, 19.04.2024, 22.04.2024, 23.04.2024, 24.04.2024, 25.04.2024 та 26.04.2024, ОСОБА_4 без поважних причин не виходив на відпрацювання суспільно корисних робіт, тобто без поважних причин не відпрацював 80 годин суспільно корисних робіт.

09.08.2024 на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст. 389-2 КК України у судовому провадженні, сприяти встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

Сторони досягли порозуміння щодо призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції ст. 389-2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. З огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, сторони погоджуються на застосування до ОСОБА_4 норм ст. 75, 76 КК України, тобто на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк визначений судом.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотриманні вимоги кримінального кодексу та кримінально процесуального кодексу України.

ОСОБА_4 просив угоду затвердити, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, не заперечував проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Зазначив, що під час укладення угоди на нього жодного тиску не вчинялось, укладення угоди є добровільним.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди обвинуваченим, обставини викладені обвинуваченим, відмітив дотримання вимог КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши сторін угоди, які просять її затвердити, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом установлено наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, який на підставі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Дані про невідповідність угоди інтересам суспільства, порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб відсутні. ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині. Немає підстав вважати, що укладення цієї угоди не було добровільним.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання), підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Вирішуючи питання про відповідність узгодженої сторонами міри покарання вимогам кримінального закону, судом враховано, що покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, відповідає санкції ст. 389-2 КК України та положенням Загальної частини цього Кодексу.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відтак, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, який, є людиною молодого віку, не одружений, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 2016 року, під наглядом лікаря психіатра не перебуває, раніше несудимий, матеріальної шкоди правопорушенням не заподіяно, призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття, обставини, що обтяжують покарання згідно з ст.67 КК України, відсутні.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин (щире каяття) та відсутність обтяжуючої обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків.

Отже, враховуючи відсутність установлених у ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, відповідність останньої іншим вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про затвердження вищевказаної угоди.

З огляду на вищевикладене, заслухавши думку учасників про можливість затвердження угоди, суд дійшов до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 09.08.2024 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , необхідно затвердити і призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 09.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000115 від 15.05.2024 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк - 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 01 жовтня 2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1