Справа № 303/2031/18
У Х В А Л А

04 листопада 2024 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької

області, мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мукачево,

мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подав суду письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, яке просив задовольнити, мотивуючи наступним.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим 01 червня 2022 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та 28.11.2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в

Ст. 2 із 5

момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, існують ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду, що підтверджується тим, що він, розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинені ним злочини у вигляді позбавлення волі, може переховуватися (зникнути) від суду, чим перешкодить кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень, при цьому він постійного місця роботи не має, джерела доходів також не має, тобто сталими соціальними зв`язками не обтяжений. Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж об`єднаному кримінальному провадженні, зокрема може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінальних правопорушень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, є всі підстави вважати, що орган обвинувачення не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам при застосуванні до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, тому є необхідним продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подав клопотання про проведення судового засідання без його та потерпілого участі та одночасно просив всі клопотання прокурора задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою, оскільки не вчиняв злочин, в якому обвинувачується. У зв`язку з тим, що його матір хворіє, їй необхідна допомога, яку зможе надавати лише перебуваючи вдома, також бажає бути прийнятим на військову службу, тому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, під час якого зобов`язався вчасно з`являтися за викликами до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , мотивуючи відсутністю ризиків, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для тримання обвинуваченого під вартою, такі прокурором не доведені жодними письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням того, що обвинувачений досить тривалий час знаходиться під вартою, просила змінити застосований раніше судом запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

Заслухавши клопотання прокурора, доводи та заперечення учасників судового розгляду з приводу клопотання прокурора, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, у тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Ст. 3 із 5

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2024 року включно.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_4 , на переконання сторони обвинувачення, обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, зокрема за ч 2 ст. 121 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, в результаті вчинення злочину якого спричинено смерть потерпілій ОСОБА_11 , та існують ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 статті 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинах), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до потерпілої та свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати потерпілу та свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів, є не одруженим, на утриманні неповнолітніх чи престарілих осіб не має, є раніше неодноразово судимим, у нього є відсутніми міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

Ст.4 із 5

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а продовжують існувати, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні та продовженні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім іншого, суд враховує ті обставини, що у ході розгляду вказаного кримінального провадження ухвалою суду від 15 березня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 20 години до 06 години наступної доби за адресою АДРЕСА_2 на строк до 13 травня 2019 року включно з покладенням на нього певних обов`язків, у тому числі прибувати до суду за його кожною вимогою. У той же день ОСОБА_4 було вручено судову повістку про виклик до суду в судове засідання на 14 год. 05.04.2019 року. Однак, у вказані день і час ОСОБА_4 до суду не з`явився, у наступне судове засідання, яке було призначено на 09 год. 30 хв. 17.05.2019 року, ОСОБА_4 не прибув повторно, судова повістка, яка була направлена на адресу його проживання, була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «не проживає».

У подальшому ОСОБА_4 також систематично не з`являвся за викликами суду, а судові повістки були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками «не проживає».

Тому суд був позбавлений можливості продовжувати розгляд вказаного кримінального провадження протягом тривалого часу, зокрема наступне судове засідання з участю ОСОБА_4 відбулося 30 листопада 2022 року, тобто після застосування слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні про його обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, в якому потерпілою є ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту судом відхиляються з урахуванням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово є судимим, не має постійного місця роботи і джерела доходу, неодружений та утриманців не має, при цьому раніше не виконував покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про нього, як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, тому запропонований стороною захисту більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати спробам обвинуваченого здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Тому необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів.

Згідно вимог п.1, 2 ч. 4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що в результаті насильницьких дій, які ставляться у вину обвинуваченому ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, а також загинула потерпіла ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

Ст. 5 із 5

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 02 січня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1