ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000378 від 08 листопада 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Андіжан Республіка Узбекістан, громадянина Республіки Узбекистану, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старшого навідника 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , солдата, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

солдат ОСОБА_3 ,який є військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

08 листопада 2023 року приблизно о 17 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 перебував в кухонному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а саме: старшим сержантом ОСОБА_6 та солдатом ОСОБА_7 , які в цей час здійснювали перегляд кінематографу російського виробництва, тобто кінематографу держави-агресора.

Того ж дня, приблизно о 17 год. 20 хв. між солдатом ОСОБА_3 та старшим сержантом ОСОБА_6 сталася сварка з мотивів невдоволення, того, що ОСОБА_8 здійснює перегляд кінематографу російського виробництва, тобто кінематографу держави-агресора.

Під час вказаної ситуації у солдата ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті старшому сержанту ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на вбивство старшого сержанта ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_3 приблизно о 17 год. 20 хв. 08 листопада 2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з радіотелефоністом-лінійним наглядачем 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_6 , будучи обуреним тим, що останній здійснює перегляд кінематографу російського виробництва, тобто кінематографу держави-агресора, діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, без будь-яких вагань, дістав із свого бронежилета ніж моделі «4048С» та з відстані приблизно 2 метрів кинув його в ОСОБА_6 , влучивши останньому в область грудної клітини справа, тим самим завдавши ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа з ушкодженням правої легені, серцевої сорочки, дуги аорти, яке ускладнилось внутрішньою кровотечею, тампонадою серця, малокрів`ям внутрішніх органів, набряка головного мозку та легень, внаслідок яких старший сержант ОСОБА_6 помер на місці.

ІІ. Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що між ним та ОСОБА_6 сталася сварка з причин того, що ОСОБА_6 переглядав кінематограф російського виробництва, тобто кінематограф держави-агресора, у зв`язку з чим, він, ОСОБА_3 , дістав із свого бронежилета ніж та кинув в ОСОБА_6 , влучивши в область грудної клітини.

IІІ. Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_9 , дружина загиблого, суду щодо обставин смерті свого чоловіка ОСОБА_6 пояснити нічого не змогла, лише вказала, що спілкувалась з чоловіком по телефону так як він проходив військову службу в ЗСУ, і в ході однієї з розмов, її чоловік розповів, що товариш по службі ОСОБА_10 постійно пред`являв йому претензії, заявила цивільний позов на відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., який підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

IV. Мотиви суду

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Судом на підставі показів обвинуваченого, які підтверджено дослідженими судом висновками судово-медичної експертизи встановлено, що ОСОБА_3 ножем моделі «4048С» та з відстані приблизно 2 метрів кинув його в ОСОБА_6 , влучивши останньому в область грудної клітини справа, тим самим завдавши ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа з ушкодженням правової легені, серцевої сорочки, дуги аорти, яке ускладнилось внутрішньою кровотечею, тампонадою серця, малокрів`ям внутрішніх органів, набряка головного мозку та легень, внаслідок яких старший сержант ОСОБА_6 помер на місці.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого

Допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.

VІ. Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на те, що життя людини, згідно зі ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя, а серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3

VII.Вирішення цивільного позову.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, потерпілій ОСОБА_9 заподіяно моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди потерпіла звернулась з цивільним позовом в межах кримінального провадження до ОСОБА_3 та просила стягнути завдану їй моральну шкоду в 200 000 гривень, син загиблого ОСОБА_11 просив стягнути з ОСОБА_3 одноразово, на його користь середній заробіток загиблого за три роки .

Цивільний позов про стягнення середнього заробітку загиблого ОСОБА_6 мотивований тим, що позивач є студентом університету, тому на підставі ст.1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди, як дитина загиблого, яка навчається, - д закінчення навчання , але не більш як до досягнення ним 23 років.

Згідно з статтею 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілої, яку вона зазнала в у зв`язку зі втратою близької людини, тяжкість вимушених змін у житті, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди в сумі, на якій наполягає потерпіла - 200 000 грн. У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановлені, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності, зваженості і справедливості.

За змістом частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 статті 4 цього Кодексу надає кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення містить і стаття 81 цього Кодексу.

З огляду на зазначені вимоги закону, суд під час вирішення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку ОСОБА_6 за три роки, вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на те, що суду не надано доказів, що позивач є сином загиблого, не надано доказів про навчання позивача, а ксерокопія посвідчення Харківського національного університету дійсна до 30 червня 2024 року, тобто на час пред`явлення позову 22.07.2024 року є недійсною, щодо середнього заробітку не конкретизовано суму, яка підлягає стягненню, не надано доказів про отримання загиблим заробітної плати та в якому розмірі.

VIII.Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи на суму 5991,32 грн, та на проведення судової експертизи холодної зброї №СE-19/105-24/2800-ХЗ на суму 2271 гривня 84 копійки.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання 08.11.2023 року, із зарахуванням попереднього ув`язнення у строк покарання .

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити .

Cтягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

У задоволені цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення середнього заробітку відмовити.

Речові докази: ніж, піхви для ножу- , змив на потожирову речовину, зразок букального епітелію, зразок крові знищити, піксельний бушлат, піксельні штани, військові коричневі ботинки, бандаж ОСОБА_3 повернути останньому;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 5991,32 грн..та проведення судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/105-24/2800-ХЗ у сумі 2271 гривня 84 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_12