Дата документу 13.11.2024
Справа № 334/9236/24
Провадження № 1-кс/334/2960/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000135 від 12.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя Нижньогірського району АР Крим, , громадянина України, який має середню технічну освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією, який проходив службу на посаді командира відділення 3-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні старший сержант, раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 р. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 30 днів, внесене у кримінальному провадженні №0000135 від 12.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по особовому складу) від 19.01.2023 № 4 о/с, старшого сержанта за мобілізацією ОСОБА_6 призначено на посаду командира відділення 3-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 21.01.2023 № 22 ОСОБА_6 , зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення, вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-Х1 введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону. України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Стаїуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, старший сержант ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

03 листопада 2023 року, у ранковий час, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який дислокувався на території населеного пункту Оріхів Оріхівської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

17.09.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

19.09.2024 року слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя було обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18.11.2024 року.

06.11.2024 заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону визначена підслідність по вказаному кримінальному провадженню за слідчим відділом Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області.

Керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового слідства у кримінальному провадженні №0000135 від 12.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, до трьох місяців, а саме до 17.12.2024 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке надійшло до ТУ ДБР у м. Мелітополі з військової частини НОМЕР_1 НГУ; висновком службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 НГУ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами у своїй сукупності.

Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлена наявність ризиків, передбачених 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідкі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість її належно виконувати, свідомо допустив порушення, вчинив військові злочини, а саме самовільно залишив місце несення військової служби. Тому є обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу, продовжуючи нести військову службу в умовах воєнного стану, маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї як військовослужбовець, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які проходять служби разом з ним, шляхом залякування чи здійснення на них морально - психологічного та фізичного впливу в умовах воєнного стану, з метою зміни ними показів. Враховуючи положення ст. 95, 225 КПК України, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини та жодних заходів щодо повернення на службу протягом тривалого часу не вживав. Зазначене свідчить про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої служби та, як наслідок, може призвести до вчинення ним нових, в тому числі і більш тяжких військових злочинів в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні слідчий просив суд задовольнити клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в вказані ризики не змінилися.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, зазначив, що існують ризики, передбачений п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник проти клопотання заперечувала, вказувала, що наведені ризики слідчим не доведені, наразі підозрюваний шукає військову частину, у яку б він міг повернутися та продовжити військову службу.

У судовому засіданні ОСОБА_6 проти клопотання слідчого не заперечував.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, та інші обставини що її характеризують.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та не заперечується самим підозрюваним.

У своєму клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків,передбачених п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_12 , згідно з ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, раніше не засуджений.

Разом з тим, підозрюваний є військовослужбовцем, обґрунтовано підозрюється у вчиненні військового кримінального правопорушення вчиненого під час воєнного стану: підозрюваний з метою ухилення від військової служби самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини.

Щодо ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зауважити, що свідками у кримінальному провадженні є особи, які проходять службу в одному підрозділі з підозрюваним, тому існує ризик незаконного впливу на свідків з метою змінити їх свідчення або змусити відмовитись від свідчень у кримінальному провадженні. Крім того, існує ризик, що підозрюваний знову може вчинити кримінальне правпорушення з метою ухилення від військової служби.

Стороною захисту також не надано жодних доказів, що ризики, які були встановлені слідчим суддею при обрані запобіжного заходу у виді тримання відносно ОСОБА_6 змінилися, зменшилися чи зникли.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2024 року було визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, підстав для зміни розміру якої слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи, що постановою від 13.11.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 12.02.2024 року до трьох місяців, тобто до 17.12.2024 року, слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування на 30 днів, тобто до 11.12.2024 року.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183,184, 194, 309, 395 КПК України,

УXВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 діб, тобто до 11 грудня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, підозрюваним, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання повного тексту ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали 14.11.2024 р. о 14 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1