Справа №712/6534/24
Провадження №1-кс/712/3544/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

заявника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 (судова справа №712/6534/24),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 перебуває справа за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 (судова справа №712/6534/24).

11.07.2024 року в порядку автоматизованого розподілу справ судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 при розгляді справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 (судова справа №712/6534/24)..

Заява обгрунтована тим, що 11.07.2024 року в судовому засіданні під час розгляду справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 заявником ОСОБА_3 заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_4 з підстав виникнення у нього сумнівів у неупередженості судді, оскільки суддею порушені норми законодавства під час розгляду справи №712/6534/24.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 підтримав, суду пояснив, що у нього виникли сумніви у неупередженості судді в зв`язку з тим, що вона допустила до участі при розгляді справи неналежного прокурора, який не має права приймати участь в даній справі, а якщо і буде приймати участь, то лише за умови присутності старшого групи прокурорів.

Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд заяви про відвід у її відсутність та просила відмовити в задоволенні заяви.

Вивчивши матеріали заяви про відвід та кримінального провадження, заслухавши доводи заявника ОСОБА_3 , суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою. Вказаний перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Білуха проти України», «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України»). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії»). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_3 не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060.

З пояснень заявника ОСОБА_3 вбачається, що фактично підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 є недовіра прокурору, який приймає участь при розгляді справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060, що не є підставою для відводу, передбаченою ст. ст.75, 76 КПК України. Заявник ОСОБА_3 має право на підставі ст. 77 КПК України заявити відвід прокурору.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 (судова справа №712/6534/24) задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35, 75-79, 81, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій у рамках кримінального провадження №0000060 (судова справа №712/6534/24) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 липня 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 16 липня 2024 року о 11 годині 00 хвилин.

Головуючий: