НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2024 року ЄУ № 322/1802/24 (Провадження № 1-кп/322/214/24)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Мелітопольського відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 (далі прокурор) про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

11 жовтня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 15.03.2024 за №0002108).

14 жовтня 2024 року ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою до 11.11.2024 (до 20 год 05 хв) на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2024.

До початку підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про подовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без застосування застави, обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.

Обвинувачений зазначив, що в контексті вказаного питання покладається на розсуд суду.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання просив не продовжувати строк тримання під вартою і не застосовувати запобіжний захід, оскільки заявлені ризики носять формальний характер, і зі спливом часу вони суттєво зменшились.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

На стадії досудового розслідування слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 - 5 ч.1 ст.177 КК України. Застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також визначила альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

За правилами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст.132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості підозри на теперішній стадії процесу, на переконання суду є неактуальним, з огляду на те, що обґрунтованість підозри не оскаржувалось стороною захисту під час досудового розслідування, а в підготовчому засідання сторони погодились з тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Прокурором доведено, що принаймні один із раніше заявлених і встановлених ризиків не перестав існувати і не зменшився.

Це є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченого від суду, про що насамперед свідчить той факт, що ОСОБА_4 усвідомлює, що в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому загрожує покарання на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі.

Крім цього ОСОБА_4 до моменту його затримання не з`являвся на виклики слідчого.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується дані про його особу, вік, стан здоров`я.

Зазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід (застава), не зможе ефективно запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду та продовження кримінального правопорушення.

Отже, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, суд при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначає.

Водночас прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів. Втім положеннями ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Вказане клопотання розглядається 08.11.2024 тобто за три дні до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого (11.11.2024). Отже за умови продовження строку тримання під вартою на 60 днів, строк дії нинішньої ухвали фактично сплине раніше, а тому у вказаному випадку строк тримання під вартою слід продовжити саме на 58 днів, які слід відраховувати від дня закінчення дії попередньої ухвали (з 11.11.2024), а саме до 08.01.2025 (тобто до 24:00 год 07.01.2025).

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 194, 197, 315, 369, 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 24:00 год 7 січня 2025 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ або начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» МЮУ (в залежності від того в якій установі буде утримуватися обвинувачений).

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити прокурору, захиснику і уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.01.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1