Справа № 135/937/24
Провадження № 1-в/135/91/24
У Х В А Л А

іменем України

16.08.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , представника установи виконання покарань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання у виді позбавлення волі бiльш м`яким покаранням у виді обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із клопотанням про заміну невiдбутої частини покарання у виді позбавлення волі бiльш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

У клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» на підставі вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 у справі №126/27/20, згідно якого його було засуджено за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання обрахований з 26.02.2024. В строк відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.10.2019 по 01.04.2021 включно за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 у справі №126/2314/21 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 у справі №126/2314/21 ОСОБА_5 засуджено за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.09.2021 по 19.11.2022 включно за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2022 у справі №127/30364/19.

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2022 у справі №127/30364/19 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст..70 Кк України призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано частково відбуте покарання за вироком Тростянецького міського суду Вінницької області від 16.11.2021 у справі №147/1075/21, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі.

Таким чином, у строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано: періоди попереднього ув`язнення з 26.10.2019 по 01.04.2021 включно (1 рік 5 місяців 5 днів), з 01.09.2021 по 19.11.2022 (1 рік 2 місяці 18 днів); частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області з 20.11.2022 по 13.06.2023 (6 місяців 24 дні); частково відбуте покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 за період з 14.06.2023 по 25.02.2024 включно (8 місяців 12 днів).

За останнім вироком ОСОБА_5 відбуває покарання з 26.02.2024 по теперішній час (4 місяці 20 днів).

Отже, станом на 16.07.2024 ОСОБА_5 відбув покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних нетяжких та тяжких злочинів загальним строком 4 роки 3 місяці 19 днів, тобто більше половини строку відбування покарання за останнім вироком.

Обґрунтовуючи заміну ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі захисник зазначив, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень, добровільно частково відшкодував завдану ним шкоду. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю ОСОБА_7 , яка має ряд серйозних захворювань та потребує допомоги сина. У разі заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі ОСОБА_5 буде працевлаштований та зможе фінансово допомагати матері.

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор та представник установи виконання покарань просили відмовити у задоволенні клопотання захисника, оскільки на підставі характеризуючих даних виправної колонії відносно ОСОБА_5 останній за час перебування у ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» мав дисциплінарні стягнення, які не погашені в у встановленому законом порядку, не мав жодного заохочення, до праці не залучався, тому таке клопотання вважає передчасним.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, думку прокурора та представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд не знаходить підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Судом встановлено, що вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 у справі №126/27/20 (а.с.145-155 том І особової справи) ОСОБА_5 було засуджено за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В строк відбування покарання зараховано ОСОБА_5 частково відбуте покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.10.2019 по 01.04.2021 (1 рік 5 місяців 5 днів) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обрахований з дати ухвалення вироку, тобто з 26.02.2024 року.

Згідно розпорядження про виконання вироку від 01.04.2024 (а.с.144 особової справи), вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 набрав законної сили 28.03.2024 та звернений до виконання.

Попереднім вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 (а.с.109-118 том І особової справи), залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.10.2023 (а.с.129-135 том І особової справи), ОСОБА_5 засуджено за ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обрахований з дати ухвалення вироку, тобто з 14.06.2023.

Статтею 82 ч.ч. 1,2 КК України передбачено, особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Згідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положеннями п.2 ч.4 ст.82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є сплив певної частини строку покарання.

За вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 ОСОБА_5 засуджений за умисні тяжкі та нетяжкі злочини до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Станом на 16.08.2024 за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 ОСОБА_5 відбув покарання у виді позбавлення волі загальним строком 2 роки 7 місяців 7 днів, а саме з 26.02.2024 (дата ухвалення вироку) по 16.08.2024 - 5 місяців 21 день, з 26.10.2019 по 01.04.2021 (період попереднього ув`язнення) - 1 рік 5 місяців 5 днів, з 14.06.2023 по 25.02.2024 (відбуте покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 року) - 8 місяців 11 днів, тобто менше половини строку відбування покарання за останнім вироком.

Таки чином, встановлено, що на момент розгляду клопотання, ОСОБА_5 формально не набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст.81,82 КК України є: ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання; участь у суспільно-корисній праці; участь у виховних заходах; участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні; участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність; участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій, поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством; прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів); визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому; підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Таким чином, передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язково факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно поданої документації та особової справи засудженого, ОСОБА_5 станом на 16.08.2024 року не став на шлях виправлення.

Так, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 20.06.2024 (а.с.20-21 том ІІ особової справи), за період відбування покарання останній допускав порушення встановленого порядку виконання та відбування покарання за, що має стягнення, заходи заохочення не застосовувалися. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або, відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує несистемно. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Не бере участі у програмах, заходах, має негативне ставлення до участі в програмах. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , до останнього 28.04.2022 накладалося стягнення у виді догани (а.с.44-45 том І особової справи), 25.06.2024 накладалося стягнення у виді суворої догани (а.с.18-19 том ІІ особової справи), заходи заохочення не застосовувалися.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений набрав підсумковий загальний бал 48, тобто не став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання і виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.ст. 81, 82 КК України) (а.с.23-25 том ІІ особової справи).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що засуджений не повністю підпадає під дію положень ст.82 КК України, так як процес його виправлення не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним. З досліджених доказів встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, має дисциплінарні стягнення, заохочень не має, не працевлаштований. Матеріали, які містяться в особовій справі, на думку суду, достатніх підстав для прийняття рішення про застосування більш м`якого покарання відносно засудженого ОСОБА_5 не містять.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання у виді позбавлення волі бiльш м`яким покаранням у виді обмеження волі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складений 21.08.2024.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1