Справа № 276/1735/24
Провадження по справі 1-кс/276/269/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000216 від 25.07.2024, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянин України, одруженого, має 2 неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, не працюючого, раніше судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.08.2022 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Однак, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, останній на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін з метою власного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,1084 г, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 07.05.2000 віднесена до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Придбану психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,1084 г, ОСОБА_5 , зберігаючи при собі, незаконно переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де її незаконно зберігав до 10 год 00 хв 24.07.2024.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території свого домоволодіння по АДРЕСА_2 , близько 10 год 00 хв 24.07.2024 ОСОБА_5 незаконно збув психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,1084 г. ОСОБА_7 , отримавши від останнього грошові кошти в сумі 1200 грн.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися у незаконному придбані, зберіганні та збуті психотропної речовини, вчиненому особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, не має офіційного місця роботи та джерела доходу, а тому з метою уникнення покарання, перебуваючи на волі, останній матиме реальну можливість уникнути кримінальної відповідальності, залишити місце свого проживання.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється є те, що останній раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.08.2022 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки та маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, ОСОБА_5 з метою власної вигоди збув ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 1200 грн. психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, що свідчить про те, що останній може таким чином шляхом придбання наркотичних засобів, психотропних речовин у невстановлених осіб здійснювати їх збут та вчинити таким чином інші кримінальні правопорушення.

Водночас, ОСОБА_5 ніде не працевлаштований, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю, зокрема збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни свідком ОСОБА_7 показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останнього, оскільки свідок та підозрюваний у даному кримінальному провадженні є знайомими та проживають в одному населеному пункті.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, додатково зазначили, що ОСОБА_5 ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, що може свідчити про можливість продовження ним злочинної діяльності, яка є основним джерелом його доходів, при цьому слідчий зазначив, що обрання домашнього арешту не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки збут підозрюваним ОСОБА_7 психотропної речовини відбувся саме за місцем проживання ОСОБА_5 та у такому випадку підозрюваний матиме можливість користуватися засобами зв`язку як для впливу на свідка так і для продовження можливої протиправної діяльності щодо збуту наркотичних засобів.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину у пред`явленій підозрі не визнав, зазначив, що не збував ОСОБА_7 психотропну речовину, вважає, що вилучені у нього в будинку грошові кошти йому підкинули, просив застосувати до нього домашній арешт за місцем його проживання у АДРЕСА_2 , так як йому необхідно працювати, утримувати сім`ю, дітей, він має намір йти на військову службу.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до підозрюваного домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, зазначив, що не зважаючи на те, що ОСОБА_5 судимий, проте він не порушував обов`язки іспитового строку, має постійне місце проживання.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000216 від 25.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У ході розслідування 25.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року, де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 25.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.07.2024 та протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 25.07.2024, під час яких ОСОБА_7 розповів та показав на місці як придбав психотропну речовину у свого знайомого ОСОБА_5 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.07.2024.

Однак, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, а тому відхиляє доводи підозрюваного про необгрунтованість підозри та не відповідність її фактичним обставинам справи.

Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності у підозрюваного постійного місця роботи і стабільного доходу. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, вчинення інкримінованих йому дій під час іспитового строку, у зв`язку з чим за правилами ст. 71 КК України підлягає призначенню реальне покарання, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Доводи про наявність у підозрюваного роботи, доходів та утриманців судом до уваги не приймається, оскільки на їх підтвердження стороною захисту жодних доказів не надано.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, оскільки вони добре знайомі та проживають в одному населеному пункті.

Крім того, на першочерговому етапі проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 відмовився від співпраці з органом досудового розслідування щодо встановлення повних та всебічних обставин та події даного кримінального правопорушення.

Також, суд відповідно до статті 178 КПК України, враховує ту обставину, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у тому числі до реального позбавлення волі, вчиняв їх у період іспитового строку, а тому вказане додатково свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000216, розпочатого лише 25.07.2024 року, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 Кримінального кодексу України, що відноситься до тяжкого злочину.

При цьому слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що обрання домашнього арешту не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки збут підозрюваним ОСОБА_7 психотропної речовини відбувся саме за місцем проживання ОСОБА_5 та у такому випадку підозрюваний матиме можливість користуватися засобами зв`язку як для впливу на свідка так і для продовження можливої протиправної діяльності щодо збуту наркотичних засобів.

Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання сторони обвинувачення не містить жодного обгрунтування розміру застави,достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, а прокурор у судовому засіданні просила обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, що не відповідає імперативним вимогам закону, встановленим ч.3 ст. 183 КПК України.

З огляду на викладене, суд при визначенні розміру застави виходить із наявних матеріалів клопотання та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, який немає постійного заробітку, дані про його особу, встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також враховуючи, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого, слідчий суддя вважає необхідним встановити розмір застави відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України у розмірі 35 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105980 грн., що, на думку слідчого судді, буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 00 годин 30 хвилин 23 вересня 2024 року.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 00:30 години 25.07.2024 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105980 (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки строком на два місяці з дня внесення застави, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі смт. Хорошів Житомирського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Строк дії ухвали встановити до 23 вересня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год 00 хв. 31.07.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1