Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3821/24
Провадження №: 1-кп/332/469/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000920 від 13.03.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

01.07.2024 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000920 від 13.03.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, по якому призначено підготовче судове засідання на 10 год. 30 хв. 22.07.2024 р.

До початку підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_4 подав клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про направлення обвинувального акту до Запорізького апеляційного суду для визначення підсудності, посилаючись на те, що вказане кримінальне провадження не підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя виходячи з наступного.

Відповідно до викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_5 , остання обвинувачується у тому, що: «Приблизно у листопаді 2022 року, але не пізніше ніж 25.11.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Мелітополь Запорізької області яка з 25.02.2022 року та на час складення письмового повідомлення про підозру є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, маючи вищу юридичну освіту та будучи діючим адвокатом України, діючи умисно, - із власних корисливих мотивів, з метою сприяння остаточному встановленню окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території Запорізької області шляхом незаконного створення та подальшого функціонування судової системи держави - агресора як повноцінного органу, у порушення вимог Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» прийняла пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням представників окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації та добровільно зайняла посаду судді у незаконному судовому органі - т.зв. «Мелитопольский районный суд Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області, із заробітною платою 280000 російських рублів на місяць».

Згідно викладених в обвинувальному акті фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_5 зайняла вказану посаду судді у незаконному судовому органі - т.зв. «Мелитопольский районный суд Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області, на захопленій матеріально-технічній базі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 11.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території.

За текстом обвинувального акту за вказаною частиною 7 статті 111-1 КК України кваліфіковані дії ОСОБА_5 по добровільному зайняттю нею посади судді у незаконному судовому органі - т.зв. «Мелитопольский районный суд Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області.

Обвинувальний акт має також описання подальшого здійснення громадянкою ОСОБА_5 правосуддя та її призначення у 2023 році указом президента Російської Федерації на посаду судді у іншому новоствореному незаконному судовому органі - т.зв. «Васильевский межрайонный суд Запорожской области».

Частина 7 статті 111-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за «Добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України».

З аналізу диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України вбачається, що передбачений цією статтею злочин має формальний склад та фактично є закінченим з моменту вчинення визначеної законодавцем дії - добровільного зайняття посади в незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території. Такий злочин не є продовжуваним, оскільки для кваліфікації не передбачає наявності будь- яких наслідків та закінчується з моменту добровільного зайняття відповідної посади.

Крім того, законодавець у вказаній диспозиції зазначив «зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах», виклавши таким чином слово «посада» у формі однини, а отже дії особи, якщо вони пов`язані з добровільним зайняттям посади в подальшому в іншому незаконному судовому органі мають бути кваліфіковані як окремий злочин.

За аналізом викладеного в обвинувальному акті обвинувачення злочин, учинений ОСОБА_5 закінчився з моменту добровільного зайняття нею посади у незаконному судовому органі - т.зв. «Мелитопольский районный суд Запорожской области» у листопаді 2022 року, але не пізніше ніж 25.11.2022 та мав місце на території м. Мелітополь Запорізької області, підсудний Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області.

При цьому описане в обвинувальному акті подальше призначення ОСОБА_5 на посаду судді у т.зв. «Васильевском межрайонном суде Запорожской области» стороною обвинувачення не кваліфіковані, при викладенні цих обставин сторона обвинувачення не зазначала кваліфікуючих ознак таких дій ОСОБА_5 , які б відповідали диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України, наприклад, як то добровільне зайняття нею такої посади.

Отже, на думку захисника, вказаний обвинувальний акт має бути направлений для розгляду до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, оскільки згідно обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні закінченого кваліфікованого злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який мав місце у листопаді 2022 року, але не пізніше ніж 25.11.2022, на території м. Мелітополь Запорізької області, що на даний час підсудно саме Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що скеровуючи вказаний обвинувальний акт саме до Заводського районного суду м. Запоріжжя, прокурор правильно визначився з територіальною підсудністю вказаного кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке мало місце у м. Мелітополі та м. Василівка.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України к римінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

За приписами ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Виходячи з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Частиною 2 статті 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З огляду на вказане, суд вважає, що клопотання захисника слід задовольнити та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 314, 615 КПК України, суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000920 від 13.03.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, направити до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1