Ухвала

22 липня 2024 року

м. Київ

справа № 201/10862/13

провадження № 51-8582 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпро від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений висловлює вимогу про перегляд у касаційному порядку згаданих судових рішень, а також до скарги долучає клопотання про поновлення строку їх касаційного оскарження.

Засуджений ОСОБА_4 вже неодноразово звертався до касаційного суду зі скаргами на вказані судові рішення, однак ухвалою зокрема Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2016 року, а також ухвалами Верховного Суду від 24 вересня 2018 року, від 21 жовтня 2020 року та від 10 грудня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотань засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження, а касаційні скарги повернуто особі, яка її подала, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подання касаційної скарги у зв`язку з тим, що:

- йому не забезпечили адвоката для написання касаційної скарги;

- захисник, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції пообіцяв написати касаційну скаргу, однак таку не написав та ввів в оману засудженого;

- без адвоката написати касаційну скаргу не зміг;

- також у цей час перебував в лікарнях, про що до клопотання долучив документи.

За вказаних вище підстав, на думку засудженого, строк на подання касаційної скарги підлягає поновленню, крім того, просить розглянути клопотання за його участі в залі суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов'язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.

При цьому, визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Водночас, особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право, оскільки хоча ст. 117 КПК України і містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це є можливим лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Так, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою залишено без змін вирок Жовтневого районного суду м. Дніпро від 20 травня 2014 року щодо ОСОБА_4 постановлена 23 липня 2014 року, при цьому, як вбачається із матеріалів провадження, про наявність відповідного рішення суду апеляційної інстанції засудженому було відомо щонайменше 8 років тому.

При цьому, засуджений, як вказано вище, неодноразово звертався до Верховного Суду у період з 2016 по 2020 роки із касаційними скаргами та клопотаннямии про поновлення строку на касаційне оскарження та відповідні клопотання були залишені без задоволення, а касаційні скарги повернуті автору.

Таким чином, на даний час засуджений звертається із касаційною скаргою на судові рішення майже через 10 років після спливу тримісячного строку з дня постановлення ухвали судом апеляційної інстанції, і навіть після спливу такого строку з дати, коли засуджений ОСОБА_4 дізнався про повернення йому поданих ним касаційних скарг.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_4 зокрема зазначив, що йому не забезпечили адвоката для написання касаційної скарги, захисник, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, пообіцяв написати касаційну скаргу, однак таку не написав та ввів в оману засудженого, без адвоката написати касаційну скаргу не зміг, та вважає, що строк на подачу касаційної скарги має бути поновлений.

Однак, засуджений у своїй касаційній скарзі не наводить обґрунтувань про те, яким чином він був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції протягом встановленого тримісячного строку.

При цьому, доводи клопотання засудженого про обіцянку адвоката щодо написання касаційної скарги в інтересах ОСОБА_4 після постановлення ухвали суду апеляційної інстанції жодним чином не обґрунтовані, у зв`язку із чим не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

За таких обставин засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою поза межами строку касаційного оскарження судових рішень.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Разом з тим, поважність причин визначається судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.

При цьому, розглядаючи доводи щодо відсутності у засудженого знань у галузі права, колегія суддів зауважує, що правова необізнаність засудженого не може визнаватися поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки така обставина не є непереборною, з огляду на вказане вище, водночас, така може бути подолана шляхом отримання правової допомоги через укладення відповідного договору про надання правової допомоги у межах розумних строків або отримання гарантованої державою безоплатної правової допомоги.

Водночас, волевиявлення засудженого на отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката, тобто юридично обізнаної особи, фактично не реалізоване протягом майже 10 років з дня постановлення відповідного рішення, та жодних підстав такого тривалого зволікання, яке б виправдовувало такі обставини, у клопотанні про поновлення строку не наведено.

Також суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При цьому, висловлюючи у клопотанні прохання про поновлення строку на касаційне оскарження, ОСОБА_4 вказав на те, що у період строку на касаційне оскарження перебував у лікарні, водночас, довідка із лікарняної установи належним чином не завірена, що позбавляє Суд можливості переконатися у її автентичності.

Крім цього, у клопотанні не наводить обґрунтувань чому, з огляду на зазначені підстави, він не звернувся до суду із таким клопотанням хоча б у трьохмісячний строк після закінчення існування таких обставин.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 не містить переконливих доводів на обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому вимога про поновлення строку не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням зазначеного касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Дніпро від 20 травня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпро від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3