Справа № 740/1005/21
Провадження № 1-в/740/2/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

- представник органу пробації ОСОБА_3 ,

- прокурор ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області з травня 2023 року перебуває на розгляді вказане клопотання органу пробації, яке мотивоване тим, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.03.2021 більш суворим покаранням за цим вироком, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

26.07.2021 ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку, його було попереджено про те, що у разі систематичного порушення громадського порядку, що потягнуть за собою адміністративні стягнення або неявки до органу пробації для реєстрації, відносно нього будуть направлені матеріали до суду для вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду.

09.11.2021 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області направлено клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання за невиконання обов`язків, покладених судом. Відповідно до ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2022 у задоволенні клопотання відмовлено.

07.11.2022 ОСОБА_6 видано направлення до центру зайнятості населення для працевлаштування. Згідно з повідомленням Ніжинської міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 28.12.2022 № 35.02./576-22 ОСОБА_6 станом на 27.12.2022 перебуває на обліку, як особа, яка шукає роботу. Однак згідно з повідомленням Ніжинської міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 17.02.2023 № 13.2/110-23 ОСОБА_6 перебував на обліку як особа, яка шукає роботу з 15.11.2022 по 15.01.2023 (облік припинено за невідвідування центру зайнятості протягом 60 календарних днів). Також 06.02.2023 та 06.03.2023 ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію без поважної причини, за що 03.04.2023 йому було винесено письмове попередження та видано повторно направлення до Ніжинської міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості, також проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення порушень порядку та умов відбування іспитового строку.

У письмовому поясненні від 01.05.2023 ОСОБА_6 зазначив, що до центру зайнятості не звертався, тому що не має паспорта, звернувся до Ніжинського відділу міграційної служби України в Чернігівській області щодо виготовлення паспорту, але йому повідомили, що немає місць. Згідно з повідомленням Ніжинського відділу ДМС України в Чернігівській області від 22.04.2023 № 7423-555/7423 ОСОБА_7 за відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, як такий, що звертався з питанням оформлення паспорта громадянина України не значиться.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення та перевиховання, ухиляється від порядку та умов відбування іспитового строку, не виконує покладені на нього судом обов`язки. Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення виявлено такі криміногенні потреби, а саме освіта, робота, матеріальне становище, контроль над поведінкою та мисленням, а також готовність до змін.

Посилаючись на вказані обставини, представник відділу пробації просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року.

У судові засідання засуджений ОСОБА_6 жодного разу не з`явився. Суд вживав усіх належних заходів для вручення судових повісток засудженому, а також для забезпечення особистої участі засудженого в судових засіданнях, зокрема, застосовував приводи, які не виконані з незалежних від суду причин.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2023 року оголошено розшук засудженого ОСОБА_6 , зупинено розгляд клопотання.

11.03.2024 до суду надійшов лист т.в.о. заступника начальника Ніжинського РУП ОСОБА_8 з поясненнями засудженого ОСОБА_6 та його зобов`язанням прибути до суду за першим викликом.

У судовому засіданні представник відділу пробації підтримав подання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що органом пробації було направлено до суду подання про приведення вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки у зв`язку із набранням чинності Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року крадіжка не є кримінально-караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання органу пробації, посилаючись на відсутність підстав, оскільки вирок, за яким ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, необхідно привести у відповідність до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в частині клопотання пробації, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Установлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.03.2021 більш суворим покаранням за цим вироком, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Вирок набрав законної сили 18 червня 2021 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого .

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Отже, Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів.

Зокрема, стаття 185 КК України фактично містить відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за, зокрема, ст. 185 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1. п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Як убачається з вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року, засуджений ОСОБА_6 учинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, у 2020 році, де вартість викраденого майна за першим епізодом (початок серпня кінець вересня 2020 року) становила 807,50 грн, за другим епізодом (кінець вересня початок жовтня 2020 року) 866,67 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2027 грн.

Отже, згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП, відповідальність у 2020 році за ч. 1 ст. 51 КУпАП настала б, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 506,75 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП у 2020 році настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення складає від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 506,75 грн до 2027,00 грн.

Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому суд бере до уваги приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому вказані зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, які призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону в часі. Так, згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Указана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Згідно з вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, де вартість викраденого майна за першим епізодом (початок серпня кінець вересня 2020 року) становила 807,50 грн, за другим епізодом (кінець вересня початок жовтня 2020 року) 866,67 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_6 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 376, 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1