УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджене заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000048 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернувся в суд із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 13 вересня 2024 року, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливі мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадянин України призовного віку ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, 13 вересня 2024 року, о 6 год. 0 хв., ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Сарни Сарненського району Рівненської області, надав пораду ОСОБА_11 щодо незаконного перетину кордону України та роз`яснив, що він, разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, в напрямку республіки білорусь, заплативши йому за дану послугу 600 доларів США та 9000 доларів США для ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . При цьому, дії ОСОБА_9 полягали у наданні послуг перевезення з м. Сарни Рівненської області до с. Великі Озера Сарненського району Рівненської області, та усунення перешкод шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані в напрямку державного кордону України з республікою білорусь.

У подальшому, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом марки Audi A4 з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_1 , о 7 год. 30 хв. 13.09.2024, доставив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в с. Великі Озера Сарненського району Рівненської області, роз`яснивши для них порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон та усунув перешкоди, шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані на дорогах в напрямку державного кордону України з республікою білорусь, а також отримав за вказані дії 600 доларів США від ОСОБА_11 .

Після цього, троє невстановлених осіб, о 7 год. 30 хв. 13.09.2024, з допомогою трьох мотоциклів, доставили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з с. Великі Озера Сарненського району Рівненської області до с. Переходичі Сарненського району Рівненської області.

У подальшому, 13 вересня 2024 року, о 8 год. 0 хв., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , та з відома ОСОБА_9 , перебуваючи в с. Переходичі Сарненського району Рівненської області, надали пораду ОСОБА_11 щодо незаконного перетину кордону України та роз`яснили, що він, разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, в напрямку республіки білорусь, заплативши за дану послугу 9000 доларів США.

Крім того, в ході інструктажу, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 довели до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон.

У подальшому, 13.09.2024, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , організували перевезення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на транспортному засобі марки Audi з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , з с. Переходичі до с. Дроздинь Сарненського району Рівненської області. При цьому, ОСОБА_10 , проїжджаючи повз с. Старе Село Сарненського району Рівненської області пересів на мотоцикл та супроводжував автомобіль марки Audi з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_2 у якому рухались ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під керуванням ОСОБА_5 .

Далі, 13.09.2024, приблизно о 09 годині 00 хвилин, прибувши на автомобілі марки Audi з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 до лісової місцевості на відстані близько 900 м від лінії державного кордону України з республікою білорусь, неподалік АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , у присутності ОСОБА_10 , передав ОСОБА_5 гроші в сумі 9000 доларів США за послугу з організації незаконного перетину державного кордону України.

13.09.2024 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, в ході яких зафіксовано розмови з іншими учасниками групи щодо незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, обговорення порядку оформлення вищевказаних осіб як водії транспортних засобів, суми грошових коштів, які необхідно буде сплачувати за надані послуги, інструктування вказаних осіб щодо правил поведінки та порядку спілкування під час перетину пунктів пропуску, та подальшого виїзду за межі України, тощо.

-протоколами проведених обшуків та огляду місця події, в ході яких вилучені речові докази, а саме, 9000 доларів США в ОСОБА_5 , 1000 доларів США в ОСОБА_9 , а також 2 автомобілі та мотоцикл, якими здійснювалось перевезення так званих «ухилянтів» до державного кордону України з республікою білорусь,

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування стосовно ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 160 розмірів прожиткових мінімуми для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор та слідчий повністю підтримали клопотання щодо застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та захисник просили застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі цілодобовий домашній арешт, покликаючись на необґрунтованість підозри та відсутність заявлених ризиків. Одночасно просили в разі задоволення клопотання слідчого визначити заставу у 60 розмірів прожиткових мінімуми для працездатних осіб, вказавши на тяжке матеріальне становище підозрюваного та яка буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За вищевказаних обставин, у рамках даного кримінального провадження, 13.09.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Стандарт розумної підозри припускає, що певні елементи правопорушення або певні обставини можуть бути недоведені на ранній стадії розслідування.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року).

Так, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. З матеріалів провадження також вбачається, що підозрюваний володіє паспортом для виїзду за кордон та проживає поблизу державного кордону України, тому обізнаний з правилами перетину державного кордону, має змогу його перетинати як законно так і в незаконний спосіб. Враховуючи воєнний стан в Україні, підозра у вчинені резонансного злочину, вчиненого під час такого стану, з явним цинізмом по відношенню до інтересів держави, який завдав негативного результату обороноздатності держави під час прямої воєнної агресії, мобілізації, існує ризик втечі підозрюваного за межі України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_9 підозрюється у організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів, під час воєнного стану, а в ході досудового розслідування, на даний час не встановлено весь механізм переправлення осіб через державний кордон України, не встановлено також і всіх інших учасників вказаної групи осіб, а тому, існує ризик того, що підозрюваний знищить, сховає або спотворить інші речі та документи, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення. Такими речами і документами є чорнові записи, географічні карти маршруту, інші 3 мотоцикли, тощо.

Також ОСОБА_9 відомі анкетні дані осіб, яких він незаконно переправляв через державний кордон, та трьох невстановлених осіб, які на мотоциклах допомагали доставляти «ухилянтів» до кордону, відомі місця їх проживання, мобільні телефони, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків шляхом чинення тиску з метою їх залякування щодо відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді. Крім того, на даному етапі досудового розслідування не встановлені всі особи, які входять до групи осіб, причетних до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Судом також встановленою, що підозрюваний ОСОБА_9 не має постійних доходів, тому існує ризик, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження даного кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній.

З урахуванням наведеного, є необхідним обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчинення злочину, санкція за ступенем тяжкості класифікована, як тяжкий злочин, слідчий суддя, вважає доцільним визначити розмір застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, із визначенням застави у вигляді 70 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, тобто до 11.11.2024.

Утримувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 (двісті одинядцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти обов`язки на підозрюваного у разі внесення застави:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

-повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 11.11.2024.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1