ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2030/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/304/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.122 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників

потерпілого-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, раніше не судимого, працюючого в ТОВ «ГАДЗ-АГРО»,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт за місцем його роботи на строк два роки з відрахуванням щомісячно в дохід держави 20 відсотків заробітної плати.

Початок відбування строку постановлено обчислювати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із його заробітку.

Судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди. В іншій частині цивільний позов залишено без розгляду.

Судом вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, 27 липня 2021 року у ОСОБА_7 , який перебував по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, виник злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 27 липня 2021 року приблизно о 21 год. 15 хв. ОСОБА_7 , який перебував по АДРЕСА_1 , побачив конфлікт ОСОБА_9 із іншою особою, провадження щодо якої зупинено (в подальшому Особа 1), та, відчуваючи особисту неприязнь до знайомого ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підійшов до останнього та вирвавши із його рук дерев`яну палку, наніс нею один удар у ділянку голови, а саме правого вуха потерпілого. Від нанесеного удару ОСОБА_9 втратив рівновагу та присів на земельне покриття, отримавши тілесне ушкодження у виді синця скроневої ділянки волосистої частини голови справа, яке належить до легких.

Під час перебування ОСОБА_9 на землі в положенні сидячи, Особа 1, знаходячись в положенні стоячи біля ОСОБА_9 , наніс один удар гумовою палкою по голові, від нанесеного удару ОСОБА_9 упав на земельне покриття лівою частиною тіла. Коли ОСОБА_9 знаходився в положенні лежачи на лівому боці, закривши своє обличчя обома руками, ОСОБА_7 разом із Особою 1, продовжуючи реалізацію свого умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , знаходячись в положенні стоячи біля останнього, продовжив наносити йому удари дерев`яною палкою та ногами у ліву виличну ділянку, у ділянку грудної клітки, задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правого стегна.

Від нанесених ударів ОСОБА_7 разом із Особою 1, потерпілий ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки у вигляді закритого перелому 6-го лівого ребра, що у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також по одному синцю лівої виличної ділянки, задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правового стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю в його діянні складу вказаного злочину.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 заперечив вину у інкримінованому йому діянні, вказав, що не завдавав ударів ОСОБА_9 , а намагався розборонити конфлікт, який був між ОСОБА_9 та зятем ОСОБА_7 - ОСОБА_12 ..

Вказує, що поза увагою суду залишилися ті обставини, що згідно з висновком судово-медичного експерта №696 від 17.09.2021 у ОСОБА_9 виявлено перелом 6-го лівого ребра, що є середньої тяжкості, яке, на думку апелянта, заподіяно внаслідок удару когось одного із двох обвинувачених, проте ні досудовим розслідуванням, ні судом цього не встановлено.

Наголошує на тому, що суд взяв до уваги покази свідків близьких родичів потерпілого ОСОБА_9 - дружини і доньки, а показання свідка ОСОБА_13 - близького родича ОСОБА_7 оцінив критично.

Апелянт вважає недопустимим доказом висновок судово-медичного експерта №696 від 17.09.2021, оскільки медична карта №1256 хворого ОСОБА_9 , протокол опису комп`ютерної томограми з оптичним диском, протокол допиту свідка ОСОБА_14 та її заява від 19.08.2021 не витребовувалися стороною обвинувачення в порядку тимчасового доступу до речей та документів, матеріали провадження не містять підтверджень направлення вказаних медичних документів з медичного закладу до відділення поліції.

Зазначає, що 03.09.2021 слідчою ОСОБА_15 , зазначена медична карта №1256 ОСОБА_9 , надіслана директору Тернопільського ОБСМЕ.

Посилається на те, що з 28.07.2021 по 29.09.2021 дане кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України перебувало в секторі дізнання відділення №2 (м.Бучач), тому вважає, що дії ОСОБА_15 є сумнівними щодо направлення нею медичної карти ОСОБА_9 .

Зазначає, що всі інші медичні документи ОСОБА_9 подала у відділення поліції свідок ОСОБА_14 , яка є донькою потерпілого ОСОБА_9 , тому вважає, що суд зробив хибні висновки про допустимість цього висновку експерта.

Апелянт вважає недопустимими доказами слідчі експерименти від 06.10.2021 з потерпілим ОСОБА_9 .. Вказує, що до їх проведення, окрім понятих залучалися статисти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є працівниками поліції, тому запрошення таких осіб може вказувати на їх попередню підготовку та зацікавленість у результатах кримінального провадження.

Зазначає, що у протоколі відсутній підпис учасника ОСОБА_17 , а у протоколах зі свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відсутній підпис ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Вважає, що слідчі експерименти зі свідками не відповідають вимогам ст. 240 КПК, оскільки свідкам не було роз`яснено їх права, тому вважає, невідповідність змісту протоколів проведеним слідчим експериментам.

Апелянт посилається на те, що були допитані свідки працівники поліції ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , які вважає є зацікавленими особами, тому їх покази повинні були оцінені судом критично.

Апелянт вказує, що ОСОБА_7 інкриміновано заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_9 за допомогою дерев`яної та гумової палок, проте огляд місця події не проводилося і палки не вилучалися, тому проведення слідчих експериментів стороною обвинувачення використано незрозуміло, які палки, є недопустимими.

В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі. Просять задовольнити цивільний позов потерпілого та стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого 100000 грн. моральної шкоди, солідарно 2000 грн. витрат на правничу допомогу, 11675 грн. матеріальної шкоди. Позов в частині стягнення з ОСОБА_22 (Особа 1) залишити без розгляду.

Апелянти вказують, що не оскаржують фактичні обставини справи, проте вважають, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Вказують, що при призначенні покарання, суд не надав належну оцінку думці прокурора та потерпілого, які просили призначити обвинуваченому відповідно два та три роки позбавлення волі.

Посилаються на те, що суд не врахував відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин- вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зазначають, що обвинувачений вчинив умисний злочин, нанесення ударів дерев`яною та гумовою палками ударів по голові.

Наголошують на тому, що потерпілий має сумніви щодо працевлаштування ОСОБА_7 в ТОВ "ГАДЗ-АГРО" чи іншому місці, що може свідчити про неможливість призначення йому покарання у виді виправних робіт.

Вважають, що поведінка ОСОБА_7 , який не визнав вини, часто не з`являвся до суду не відшкодував шкоду, не вчиняв заходів до примирення, свідчить про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Апелянти вважають, що цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення в повному обсязі у сумі 100000 грн., оскільки у потерпілого внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого були довготривалі розлади здоров`я, які супроводжувалися головним болем, фізичним болем ушкоджених ділянок тіла. У потерпілого були душевні страждання, погіршився сон, потерпілий не може продовжувати звичайне життя.

Щодо залишення без розгляду цивільних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу, то вважають, що з обвинуваченого слід стягнути солідарно матеріальну шкоду та витрати на правничу допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 посилається на те, що суд першої інстанції оцінив усі наявні докази та надав їм належну правову оцінку відповідно до вимог 94 КПК України, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 ..

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, заперечили апеляційну скаргу представників потерпілого, в судових дебатах потерпілого ОСОБА_9 , його захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого заперечили, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційні скарги, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що 27 липня 2021 року він перебував дома, коли почув, що кричить його донька, він вибіг на вулицю та побачив, що ОСОБА_9 б`є зятя, тоді він забрав палицю, а ОСОБА_9 втік.

Зазначив, що бійки він не бачив. Коли він із зятем повернулися додому, до них прийшла дочка ОСОБА_9 та погрожувала їм. Вказав, що відносини між ним та ОСОБА_9 неприязні.

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків, висновки судово-медичних експертиз, протоколів слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_9 вказав, що він пас корови біля річки. В подальшому, вийшла ОСОБА_13 та почала конфлікт з приводу того, що він випасає корови навпроти їх будинку, на що він відповів, що то не їхня територія.

Потерпілий зазначив, що коли повертався з паші, на зустріч йшов Особа 1, та несподівано наніс йому удар в обличчя, після чого, він перехопив кийок, а Особа 1 вкусив його за палець, потім впав на землю, оскільки був випивший, і він впав на нього по інерції, та хотів притиснути його до землі масою тіла, однак Особа 1 викрутився.

Зазначив, що, в подальшому, він побачив палицю та взяв її і почав нею махати, щоб останній не зміг підійти до нього та продовжити наносити йому удари.

В цей час ОСОБА_7 підбіг ззаду, та вихопив у нього палицю і вдарив його по голові та по вусі, після чого він присів, і Особа 1 наніс йому удар і він звалився на землю, закрив обличчя руками.

ОСОБА_23 ствердив, що Особа 1 та ОСОБА_7 продовжували наносити йому удари, а він почав кричати та просити про допомогу, щоб почула дружина. Його крики почула донька, та прийшла і почала кричати. Особа 1 та ОСОБА_7 , почувши крики забрали палиці, та пішли додому, а він пішов через місток і донька відвела його додому. Після того, він почув, що інша донька пішла до Особи 1 та ОСОБА_7 сваритися з ними, за що вони його побили.

Як ствердила свідок ОСОБА_19 - дружина потерпілого, 27.07.2021 о 21 год. 00 хв. вона була дома та почула крики чоловіка. Вона пішла на крики та бачила, що її чоловік лежав на землі, а ОСОБА_7 та ОСОБА_22 били його палицями та копали ногами.

Вказала, що крик почула їхня донька та прийшла і почала кричати до ОСОБА_24 , тоді ОСОБА_7 та ОСОБА_22 перестали бити її чоловіка та пішли додому. Коли вони пішли, то палиці вони мали в руках.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказала, що приблизно о 21 год. вона йшла з церкви з сестрою, дітьми та мамою. Мати зайшла в свій житловий будинок, а вона пішла далі додому. Вказала, що почула крики батька, тому побігла до річки, де побачила, що її батька б`ють сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_22 .

Вказала, що її батько лежав на землі боком, руками закривав голову, а вони били його палицями та копали. За тим, як його били її батька спостерігала ОСОБА_25 , яка ніяких дій не вчиняла для припинення бійки. Після того, як вона почала кричати, ОСОБА_7 та ОСОБА_22 пішли на подвір`я.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 27 липня 2021 року вийшла з дитиною на вулицю із свого житлового будинку та побачила, що ОСОБА_9 вигнав худобу та пустив її по при їхній забор на неї. Коли вся худоба підходила до неї ОСОБА_9 не реагував на це, не відганяв її. Тоді вона стала за забором, та зробила зауваження ОСОБА_9 , щоб він відігнав худобу, на що останній відповів, що де хоче там і випасає. В подальшому, її чоловік, разом із батьком приїхали з городу, та вона розповіла їм, що її образив ОСОБА_9 .

Надалі, ближче до вечора, коли вони були на дворі, побачила корову ОСОБА_9 , її чоловік вулицею пішов вниз і між ним та ОСОБА_9 почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 хотів вдарити її чоловіка і вони обоє впали на землю. Її батько підійшов, коли її чоловік та ОСОБА_9 встали і її батько ОСОБА_7 почав їх розбороняти, та вирвав у ОСОБА_9 палицю, на цьому конфлікт закінчився. Зазначила, що її батько не наносив удари ОСОБА_9 , а також її чоловік не мав при собі ніякої палиці.

З показів свідка ОСОБА_26 вбачається, що 21 жовтня 2021 року він був запрошений дільничним інспектором понятим в с.Бариш, коли проводили слідчі експерименти. Вказав, що крім нього, були ще інші поняті, вони були ознайомлені із протоколами, які і підписували.

Свідок ОСОБА_20 вказала, що працює на посаді начальника СВВП АДРЕСА_2 ), та нею проводилися слідчі експерименти у даному кримінальному провадженні.

Вказала, що перед початком проведення слідчої дії всім учасникам слідчого експерименту було роз`яснено їхні права та обов`язки. До слідчого експерименту було залучено понятих. Слідчий експеримент проводився за допомогою фотофіксації.

Зазначила, що відповідно до положень КПК України підписи статистів у протоколі про проведення слідчого експеременту не є обов`язковими, вони залучаються, як особи, завдяки яким показано механізм спричинення тілесних ушкоджень. Понятими були залучені незалежні особи, які не мають відношення ні до потерпілої, ні до підозрюваної сторони. Попередня робота з понятими та статистами щодо проведення слідчого експерименту не проводилася, потерпілий сам показав механізм спричинення тілесних ушкоджень. Протокол слідчого експерименту був складений на місці його проведення.

Як ствердив свідок ОСОБА_16 , його було запрошено до участі у проведенні слідчих експериментів в якості статиста. Попередню підготовку для проведення слідчих експериментів з ним не проводили, в результатах слідчих експерементів він не зацікавлений. Також, для слідчого експерименту були запрошені поняті. Протоколи за результатами проведення слідчих експериментів складалися на місці їх проведення. Вказав, що не пам`ятає чи підписував такі протколи.

Допитана свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона працює на посаді начальника сектору дізнання ВП №2 (м.Бучач) та нею здійснювалося досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. В порядку ст.93 КПК України, збирання доказів, вони звернулися до органів місцевого самоврядування із запитом, якими було надано витребувану інформацію, в даному випадку медичну карту потерпілого, після чого вона була долучена до кримінального провадження. Також, свідок пояснила, що коли виникла необхідність у проведенні судово-медичної експертизи вона зателефонувала до потерпілого та просила, щоб він долучив диск МРТ та висновок, але потерпілий сказав, що через погане самопочуття дані документи принесе його донька, яка і написала заяву про доручення вказаних документів до кримінального провадження.

З показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що його було запрошено до участі у проведенні слідчих експериментів в якості статиста. Перед проведенням слідчої дії слідчим було роз`яснено права та обов`язки іншим учасникам слідчого експеременту. За результатами проведення слідчих експериментів були складені протоколи, з якими він був ознайомлений але не пам`ятає чи він їх підписував.

Надаючи оцінку показам потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 суд першої інстанції правомірно взяв їх до уваги, оскільки такі є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, тому суд підставно послався на них у вироку.

Щодо показів свідка ОСОБА_13 , то суд правильно вказав, що вони підтверджують факт наявності конфлікту, а в частині самого перебігу конфлікту не узгоджуються із показами інших свідків та доказами у справі, тому такі покази частково оцінив критично.

Колегія суддів вважає, що суд підставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 - працівників поліції, оскільки такі підтверджуються іншими, дослідженими судом першої інстанції доказами.

Суд правильно вказав, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується даними протоколів слідчих експериментів.

Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 06.10.2021 з фото таблицями, проведеного за участі свідка ОСОБА_19 остання вказала, що бачила, як Особа 1 та ОСОБА_7 наносили удари ОСОБА_9 , який в цей час лежав на землі, а також показала, як саме це відбувалося.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2021 з фото таблицями, за участі потерпілого ОСОБА_9 - потерпілий показав за допомогою статистів, яким чином йому завдавалися удари.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 06.10.2021 з фото таблицями, проведеного за участі свідка ОСОБА_18 , свідок показала механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 ..

Слідчі експерименти проведено відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, в присутності понятих, за участю статистів, свідків та потерпілого з роз`ясненням прав та обов`язків, передбачених КПК України (т.1, а.п. 180-204).

Окрім того, суд правильно вказав, що до участі в слідчих експериментах, на досудовому розслідуванні даного кримінального провадження, залучалися в якості статистів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які є діючими працівниками поліції, що підтверджується їх допитами в суді першої інстанції.

При цьому статист не є особою, від волі чи дій якого може залежати результат проведення слідчого експерименту.

Статист не є самостійним учасником слідчого експерименту, і чинним КПК України не передбачено обов`язку вносити дані про особу, яка виконувала роль статиста, в процесуальні документи, тому відсутність підписів статистів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 не може свідчити про недопустимість протоколів слідчих експериментів як доказів у справі (постанова ВС у справі №466/7895/19).

Щодо посилання сторони захисту на те, що слідчі експерименти проведено з палками, які не вилучалися з місця події, тому є неналежними доказами, колегія вважає безпідставними, оскільки палиці, якими, як ствердили потерпілий та свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_18 обвинувачений ОСОБА_7 та Особа 1 наносили удари по тілу потерпілому, останні забрали, коли залишили місце вчинення злочину.

З матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні проведено судово-медичну експертизу, висновок, за результатами проведення якої судом обґрунтовано взято до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Так, згідно з висновком експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 696 від 17.09.2021 у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі 28.07.2021 виявлено синець на скроневій ділянці волосистої частини голови справа, синець повік і крововилив у білову оболонку правого ока, по одному синцю лівої виличної ділянки, задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правого стегна.

Вивченими медичними документами у ОСОБА_9 за період стаціонарного лікування 28.07-09.08.2021 у травматологічному відділенні КНП "Бучацька ЦРЛ", на підставі даних клінічного обстеження і спостереження, результатів комп`ютерної томографії було встановлено закриту травму грудної клітки у вигляді закритого перелому 6-го лівого ребра. Крім цього, описано синці повік обох очей.

Характер і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, відсутність рентгенологічних ознак консолідації (зрощення) перелому, вказують на їх утворення від дії тупих предметів незадовго до його госпіталізації у лікувальний заклад, не виключено у вказаний у постанові термін - 27.07.2021.

Виявлена у ОСОБА_9 закрита травма грудної клітки у вигляді закритого перелому 6-го лівого ребра у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості. Всі інші ушкодження (синці, крововилив) за ступенем тяжкості належать до легких.

Утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (перелому 6- лівого ребра, синець повік і крововилив у білову оболонку правого ока, синців задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правого стегна) за повідомлених ним при судово-медичній експертизі обставин події не виключається.

Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, зважаючи на характер та розташування, не властиві для утворення при падінні на площині (падіння з висоти власного зросту).

Щодо посилань захисника, на недопустимість як доказу висновку судово-медичної експертизи №696 від 17.09.2021 року зв`язку з тим, що медична документація потерпілого отримана слідчим не в порядку КПК України, то такі були предметом розгляду суду першої інстанції та суд дійшов правильного висновку про їх необґрунтованість.

Так, захисник, посилається на те, що отримання медичних документів потерпілого ОСОБА_9 відбулося без відповідної ухвали слідчого судді. Проте, як встановив суд, потерпілий не заперечував щодо отримання слідством його медичних документів, при цьому потерпілий ОСОБА_9 доручив донці ОСОБА_14 , яка є свідком в даному кримінальному провадженні надати слідству протокол опису комп`ютерної томограми голови, органів грудної клітини, черева заочерового простору та малого тазу із оптичним диском.

Таким чином, як встановлено судом, в ході отримання зазначених вище документів, слідством не було порушено права та законні інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 чи потерпілого ОСОБА_9 чи будь якої іншої особи, а тому відсутні підстави для визнання такого доказу недопустимим (постанова Верховного Суду від 18.06.2020 року №740/2536/17).

Колегія суддів відзначає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікації його дій за ч.1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що впливають на покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення йому мінімального виду покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення.

При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений не визнав вини, вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря психіатра, нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований в ТОВ "ГАДЗ-АГРО", має стійкі соціальні зв`язки, проживає в с. Бариш із сім`єю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Суд врахував думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому сувору міру покарання, та за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, з додержанням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до правильного висновку, призначивши йому покарання у виді виправних робіт у максимальному розмірі статті обвинувачення.

Враховуючи, що судовий розгляд проводиться за правилами ст. 337 КПК лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, беручи до уваги, що відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК та обвинувачення щодо спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень особі похилого віку в результаті дій обвинуваченого не охоплювалось, тому правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК обставини, яка обтяжує покарання, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і підстав для призначення більш суворого порання, як про це просить сторона потерпілого, немає.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_9 спричиненої йому моральної шкоди, суд взяв до уваги ступінь тяжкості заподіяного потерпілому тілесного ушкодження - середньої тяжкості, що потягло розлад здоров`я на тривалий час, фізичний біль та страждання, неможливість в інший, не грошовий спосіб, відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд обґрунтовано прийшов до переконання, що позовні вимоги потерпілого в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 25000 грн.

Цивільний позов потерпілого вирішено судом відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо інших позовних вимог, а саме стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката, враховуючи, що такі заявлені до ОСОБА_7 та Особи 1 солідарно та в ході судового розгляду змінені не були, суд правомірно, врахувавши, що у даному кримінальному провадженні не встановлено винуватості Особи 1, підставно залишив такі позовні вимоги без розгляду, роз`яснивши право потерпілій стороні на звернення з таким позовом в цивільному порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, колегією не виявлено допущення судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи порушення норм матеріального права, тому підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту та сторони потерпілого, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді