Справа № 127/68/18
Провадження №11-кп/801/797/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2024 року якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, -

встановила:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2024 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України закрито.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що строки давності по кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України на даний час віднесені до кримінальних проступків та нетяжкого злочину, минули, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дає згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України, тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення даних кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 ставиться питання про зміну ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 27.05.2024 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вказати у резолютивній частині ухвали, що ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності

- за ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-IX) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції Закону від 23.02.2014 № 767-VII) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 389 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-IX) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, звільн6яючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не зазначив конкретну норму закону, на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності. Отже, суд повинен був звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності із застосуванням п.п. 2,3 ч. 1 ст. 499 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Окрім цього у зв`язку із змінами в законі про кримінальну відповідальність суд не зазначив редакцію відповідного закону.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3)п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу зазначеної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

Проте, у резолютивній частині ухвали Вінницького міського суду Вінницької області стосовно ОСОБА_8 не вказано кримінально правова норма Закону, на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду від 27.05.2024, кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено ним в період з 06.09.2017 по 22.01.2019, тобто з того часу на час постановлення ухвали минуло понад п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 5 КК України, передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`ять років або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкцією ч. 1 ст. 296 КК України , яка діяла на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 4, 5 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Санкцією ч.2 ст.389 КК України, яка діє на час постановлення ухвали та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 5 КК України, передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, Вінницький районний суд Вінницької області, постановляючи ухвалу стосовно ОСОБА_8 ,вірного висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте мав звільняти його від кримінальної відповідальності із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суд, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2024 року якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності

- за ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-IX) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції Закону від 23.02.2014 № 767-VII) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 389 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-IX) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом 3(трьох) місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4