У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, винесене в кримінальному провадженні № 0001956 від 01.06.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, зазначивши, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 № 323 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначено в клопотанні, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України. У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону. Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через засоби масової інформації або оприлюдненню в інший спосіб. У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України. В разі оголошення Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності зобов`язані сприяти негайному прибуттю народних депутатів України на засідання Верховної Ради України та здійсненню їхніх повноважень. Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом. Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації. Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України. Тобто, воєнний стан в Україні введено із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ 24.02.2022 та станом на 14.03.2024 припинений або скасований не був.

Клопотання обґрунтоване тим, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів. Однак солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 14.03.2024 близько 08:00 год. самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 та обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами військової частини проводить час на власний розсуд.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення 26.09.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 27.09.2024 підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2024 включно.

Як зазначено в клопотанні, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується о 24 год. 00 хв. 24.11.2023 та для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, який в подальшому направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду. В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки зазначеного кримінального правопорушення і під час досудового розслідування встановлено наявність визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Тому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на 30 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Захисник просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проходження служби під нагляд командування військової частини.

Заслухавши слідчого та прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України, частиною 3 якої передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Поряд із тим, згідно з позицією ЄСПЛ, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, однак тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Подане до суду клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України та в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2024; рапортом командира зведеного батальйону ОСОБА_7 від 14.03.2024; актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 та іншими наданими військовою часиною НОМЕР_1 документами; показаннями свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

26.09.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 27.09.2024 в справі № 295/14476/24 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2024 включно.

18.11.2024 на виконання постанови прокурора від 18.11.2024 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує суть та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , що відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, стан його здоров`я та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії завершення, так як стороні захисту повідомлено слідчим про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження з 18.11.2024 й оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, який після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 21.12.2024 включно, враховуючи положення ч. 4 ст. 176 КПК України про можливість застосування слідчим суддею запобіжних заходів під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання.

За правилами ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави в силу положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437- 442 КК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 197, 199, 219 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 21 грудня 2024 року включно.

Строк дії ухвали - до 21 грудня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали - о 15-00 год. 25.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1