КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої прийнято

рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.04.2024 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану ним скаргу та скасувати постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що слідчий суддя залишив скаргу без задоволення всупереч тому, що існують обставини, які унеможливлюють видачу ОСОБА_8 ..

Зокрема, 07.07.2023 ОСОБА_8 звернувся до Державної _________________________________________________________________________________

Справа № 761/32462/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3716/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Міграційної Служби України із заявою про визнання його біженцем у зв`язку із переслідуванням його громадянином Росії. У подальшому до Київського окружного адміністративного суду подано позовну заяву про скасування рішення Державної міграційної служби України та зобов`язання повторно розглянути подану заяву. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року по справі № 320/6129/24 відкрито провадження в справі.

З огляду на вищезазначене, постанова про видачу особи винесена всупереч існуванню обставин, які перешкоджали й не допускали її прийняття, що призвело до порушення прав громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 .

Крім того, на переконання апелянта, фактичнапередача ОСОБА_8 не можлива з огляду на закінчення передбачених законом України строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, оскільки десятирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за злочин, який за кримінальним законодавством України відповідає ч. 4 ст. 191 КК та є тяжким злочином, сплив у період з 02.09.2023 по 07.09.2023, що виключає фактичну видачу ОСОБА_8 до ОАЕ.

Також, захисник зазначав, що в документах, які додані до запиту на екстрадицію ОСОБА_8 , міститься очевидна невідповідність, а саме протоколи у справі №51940/2015 містять інформацію щодо дій ОСОБА_11 , натомість щодо ОСОБА_8 інформація в протоколах відсутня.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні компетентного органу Об`єднаних Арабських Еміратів перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 216/2,4, 6, 217, 218 (підробка офіційного документа), ст. 399/1 (заволодіння коштами шляхом надання підробленого офіційного документа, який вводить в оману жертву і змушує її погодитись (шахрайство), а також розпорядження рухомим та нерухомим майном інших осіб особою, яка не мас такого права, що завдало збитків іншим особам) Федерального карного кодексу № 3 Об`єднаних Арабських Еміратів 1987 року із доповненнями 2016 року.

Іноземною стороною 22.08.2017 видано міжнародний ордер на арешт за № НОМЕР_1 відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.04.2018 до Генеральної прокуратури України надійшов запит Міністерства юстиції Об`єднаних Арабських Еміратів про видачу вказаної особи для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно даних протоколу затримання від 25.05.2023, о 15 год. 25 хв. ОСОБА_8 затримано у м. Києві.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.2023 до ОСОБА_8 застосовано екстрадиційний арешт до прийняття рішення про видачу, строком до 19.07.2023, та у подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.07.2023 екстрадиційний арешт було продовжено до 16.09.2023.

09.05.2023 Київською міською прокуратурою затверджено висновок про відсутність підстав для відмови у видачі ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Постановою Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15.08.2023 прийнято рішення про видачу до Об`єднаних Арабських Еміратів громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 399/1 Федерального карного кодексу Об`єднаних Арабських Еміратів.

Цією ж постановою відмовлено у видачі ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 216/2, 4, 6, 217, 218 Федерального карного кодексу Об`єднаних Арабських Еміратів.

01.09.2023 захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку ст. 591 КПК, в якій просив скасувати постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.04.2024 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія судді.

Згідно ч. 1 ст. 587 КПК України, екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою.

Як вбачається з вимог ч.ч. 1, 2 ст. 589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Згідно ч. 4. ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Частиною 4 ст. 591 КПК України, передбачено, що при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Як встановлено колегією суддів, вказані вимоги слідчим суддею дотримано при розгляді скарги, та слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про відсутність передбачених законом перешкод при прийняття відповідним центральним органом України рішення про видачу громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_8 до Об`єднаних Арабських Еміратів.

При цьому, слідчим суддею ретельно перевірено викладені захисником ОСОБА_7 доводи щодо незаконності рішення про видачу, з підстав звернення ОСОБА_8 до Державної Міграційної Служби України із заявою про визнання його біженцем, та закінчення передбачених законом України строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу.

Вказаних порушень не встановлено і під час апеляційного розгляду.

Так, згідно даних листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 18.07.2023, перевіркою встановлено, що ОСОБА_8 із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував.

Відповідно до листа Державної міграційної служби України №Б-6144-23/8.5/2876-23 від 19.07.2023, у Державній міграційній службі України розглянуто заяву ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та повідомлено, що з порушеного у зверненні ОСОБА_8 питання рекомендовано керуватись чинним законодавством України.

Відомостей про повторне звернення ОСОБА_8 у встановленому законом порядку із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, матеріали провадження не містять.

Натомість, згідно даних листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 25.07.2023, ОСОБА_8 з питань встановлення, оформлення належності до громадянства України, набуття громадянства України в установленому законом порядку не звертався.

Відповідно до даних листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 28.07.2024, ОСОБА_8 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, в ході розгляду скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що станом на день прийняття прокурором постанови про видачу ОСОБА_8 від 15.08.2023 були відсутні передбачені ст. 589 КПК України обставини для відмови у видачі останнього для притягнення до кримінальної відповідальності.

Не вбачає таких обставин і колегія суддів Київського апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що до Київського окружного адміністративного суду подано позовну заяву про скасування рішення Державної міграційної служби України та зобов`язання повторно розглянути подану заяву, та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року по справі № 320/6129/24 відкрито провадження в справі, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Як убачається із наданої стороною захисту копії позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2023, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просив скасувати рішення Державної міграційної служби України №Б-6144-23/8.5/2876-23 від 19.07.2023 про розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги відносно ОСОБА_8 , та зобов`язати Державнуміграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги.

З наведеного убачається, що вказану позову заяву подано стороною захисту 01.10.2023, тобто після прийняття рішення 15.08.2023 про видачу ОСОБА_8 .

Крім того, зі змісту вказаної позовної заяви убачається, що захисником фактично оскаржено лист Державної міграційної служби України №Б-6144-23/8.5/2876-23 від 19.07.2023, яким рекомендовано керуватись чинним законодавством України при з питань, порушених у заяві ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Однак оскарження особою такого листа не є визначеною КПК України підставою для відмови у видачі (екстрадиції) особи.

Даних про прийняття щодо ОСОБА_8 рішення відповідного органу щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або оскарження ним такого рішення, стороною захисту не надано.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент завершення Київською міською прокуратурою екстрадиційної перевірки, та на момент прийняття Генераьним прокурором постанови про видачу, встановлено, що заява ОСОБА_8 про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, на розгляді у Державній міграційній службі України не перебувала, а відтак відсутні підстави вважати про недотримання вимог закону при прийнятті Генеральним прокурором оскаржуваної постанови від 15.08.2023.

Доводи захисника на те, що десятирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин сплив у період з 02.09.2023 по 07.09.2023, що на переконання захисника, унеможливлює видачу особи, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

Як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, долучені сторонами матеріали містять відомості щодо зупинення перебігу такої давності, а саме перебування ОСОБА_8 з 04.05.2017 у міжнародному розшуку.

За таких обставин, станом на день прийняття рішення від 15.08.2023 про видачу особи, строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин не закінчилися.

Посилання апелянта на те, що в документах, які додані до запиту на екстрадицію ОСОБА_8 , міститься протокол допиту свідка у справі №51940/2015, в якому вказано інформацію щодо дій ОСОБА_11 , та відсутня інформація щодо ОСОБА_8 , не впливає на правильність висновків слідчого судді, оскільки вказана обставина може свідчити про допущену описку під час складення або здійснення перекладу такого документу, та не може слугувати підставою для висновку про неможливість видачі особи іноземній державі.

Таким чином, доводи захисника щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи компетентним органам іноземної держави.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а у ухвала слідчого судді - без змін.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 376, 590, 591 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3