Номер провадження: 11-сс/813/1160/24
Справа № 505/2721/24 1-кс/505/1157/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000541 від 10.07.2024 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 14 години 45 хвилин 07.09.2024 року, без визначення розміру застави.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що ОСОБА_8 свою вину визнає повністю, наміру переховуватись від органу досудового розслідування не має, в подальшому бажає відшкодувати потерпілому завдану моральну та матеріальну шкоду.

У клопотанні слідчого та в ухвалі суду, окрім загальних та абстрактних фраз, якими обґрунтовуються заявлені ризики, не наводиться конкретних обставин, які б ці ризики доводили.

За результатами розгляду апеляційної скарги просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за таких обставин.

Так, 09.07.2024 близько 19:30 годин, ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, на території подвір`я власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після спільного вживання спиртних напоїв, між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , в той же день та час, перебуваючи на території загального подвір`я, розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, з мотивів помсти, тримаючи кухонний ніж в правій руці, наніс ним ОСОБА_10 два удари в область живота та попереку зліва, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з ушкодженням селезінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

10.07.2024 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та на наступний день - 11.07.2024 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

1)протоколом оглядом місця події від 09.07.2024 року, а саме житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає підозрюваний ОСОБА_8 та в ході якого на території подвір`я, виявлено кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, яка зовні схожа на кров;

2)довідкою з КНП «Подільська міська лікарня ПМРПРОО» про госпіталізацію до медичного закладу та діагноз ОСОБА_10 ;

3)протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який дав показання з приводу того, що 09.07.2024 до хірургічного відділення КНП «Подільська міська лікарня ПМРПРОО» доставлений ОСОБА_10 з тілесним ушкодженням у вигляді проникаючого ножового поранення живота, яке є небезпечним для життя потерпілого;

4)протоколом допитом свідка ОСОБА_12 , який дав показання щодо обставин спричинення ОСОБА_8 ножового поранення ОСОБА_10 , які мали місце 09.07.2024 на території домоволодіння за вищевказаною адресою;

5)протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який дав показання щодо обставин спричинення ОСОБА_8 ножового поранення ОСОБА_10 , які мали місце 09.07.2024 на території домоволодіння за вищевказаною адресою;

6)протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , який відтворив обставини спричинення ОСОБА_8 ножового поранення ОСОБА_10 , які мали місце 09.07.2024 на території домоволодіння за вищевказаною адресою;

7)протоколом допиту свідка ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст. 87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний не має міцних соціальних звязків, він не одружений, не має утриманців, до затримання він не був працевлаштований.

Отже, у випадку застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній, з метою уникнути кримінального переслідування, може здійснити спробу зникнути з поля зору правоохоронного органу.

Крім того, апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі підозрюваний матиме можливість здійснювати вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою схилити його до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Також апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти нові злочини.

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що раніше ОСОБА_8 вже 4 рази притягався до кримінальної відповідальності.

На теперішній час на розгляді в Котовському міськрайонному суді Одеської області

на стадії судового розгляду перебуваються ще 2 кримінальні провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125; ч. 1 ст. 126 КК України.

Викладені обставини негативно характеризують особу ОСОБА_8 , свідчать про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000541 від 10.07.2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4