Провадження № 1-кс/369/3117/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтесах ОСОБА_4 , на бездіяльність органу дізнання щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтесах ОСОБА_4 , на бездіяльність органу дізнання щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник просив:

- зобов`язати відповідну уповноважену особу Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області внести за заявою ОСОБА_4 від 09 жовтня 2024 року про кримінальне правопорушення, відповідні відомості про вчинення відносно нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування;

- зобов`язати відповідну уповноважену особу Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області визнати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування вимог зазначив, що 09 жовтня 2024 року громадянин України ОСОБА_4 звернувся до Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення (в порядку ст. 60 КПК України). В даній заяві було викладено обставини, що можуть містити ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 197-1 (самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво), 364 (зловживання владою), 366 (службове підроблення) та 388 (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації) Кримінального кодексу України (копії заяви про вчинення кримінального правопорушення та додатків до неї додаються).

Вищезгадана заява ОСОБА_4 подавалась ним особисто і була зареєстрована Відділенням поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області за вхідним номером №1759 від 09.10.2024 р., що підтверджується відповідною вхідною відміткою на другому примірнику заяви.

На момент направлення до суду цієї скарги (16 жовтня 2024 року) з моменту повідомлення ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про кримінальне правопорушення минуло 7 календарних днів, однак ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в порушення ч. 1 ст. 214 КПК України не вжило жодних заходів для початку розслідування за вказаними у заяві обставинами.

В судове засідання представник скаржника адвокат не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До канцелярії суду подав заяву, про розгляд справи без його участі, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Уповноважена особа Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явилася, її відсутність не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Проаналізувавши доводи скарги та вивчивши її матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Як вбачається зі змісту скарги, 09 жовтня 2024 року ОСОБА_4 звернувся до Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вищезгадана заява ОСОБА_4 подавалась ним особисто 09 жовтня 2024 і була зареєстрована Відділенням поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області за вхідним номером №1759 від 09.10.2024 року.

Однак, підтвердження того, що уповноваженою особою Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області внесено відомості про зазначене вище кримінальне правопорушення відсутні.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків внесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК, з даного питання, так як дискреційні повноваження суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а останній має вчинити прямо визначену у КПК дію, яка полягає у внесенні даних до ЄРДР за зверненням.

Тобто, норми КПК не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Бо, як зазначив ЄСПЛ у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, але за ним, у строки визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР унесено не було.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотримався власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов внесення відомостей до ЄРДР.

Тим самим позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частинні зобов`язання суб`єкта оскарження вчинити дії передбачені ст. 214 КПК України.

Щодо вимоги зобов`язати відповідну уповноважену особу Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області визнати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) потерпілим у даному кримінальному провадженні, суд відмовляє в її задоволенні та зазначає наступне.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Оскільки ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимога заявника, якою він просить зобов`язати відповідну уповноважену особу Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області визнати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) потерпілим у даному кримінальному провадженні, не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Керуючись ст. 214, 216, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтесах ОСОБА_4 , на бездіяльність органу дізнання щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_4 від 09 жовтня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованої за № 1759.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5