Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

4 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000044 щодо ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Броварським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.304 КК України, та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 22 березня 2023 року близько 22 години 50 хвилин він та ОСОБА_5 , побачивши на АДРЕСА_2 неповнолітнього ОСОБА_8 , вступили між собою у попередню змову на вчинення грабежу останнього та почали йти за потерпілим, підшукуючи зручний час та місце для вчинення злочину. Близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 наздогнали ОСОБА_8 і, діючи в умовах воєнного стану, застосовуючи до потерпілого протягом певного проміжку часу насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, заподіяли йому легкі тілесні ушкодження та відкрито викрали мобільний телефон "iPhone 12 Pro Max" в чохлі і кейс до навушників "AirPods2", чим завдали майнової шкоди на загальну суму 23 513 гривень.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 19.09.2024 включно.

Цією ж ухвалою ОСОБА_5 продовжено строк перебування під домашнім арештом у певний період доби на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 один з таких запобіжних заходів: особисте зобов`язання або домашній арешт, або визначити заставу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 вчинив злочин, будучи неповнолітнім, судимостей не має, виховувався без батька і до взяття під варту проживав з матір`ю та дідусем, які є його законними представниками.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами в клопотанні про те, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, процесуальну поведінку обвинуваченого, який двічі порушував умови обраного до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому слід зважити і на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики продовжують існувати і виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3