Справа № 186/1969/24
Провадження № 1-кс/0186/272/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2024 року м.Шахтарське

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчої СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 внесеного у кримінальному провадженні № 0000516 від 22 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України,

за участю: слідчої СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_6 (приймає участь у режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_7 (приймає участь у режимі відеоконференції)

підозрюваного - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

23 листопада 2024 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області звернулась слідча СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання слідчої, слідчим СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000516 від 22.11.2024 року за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.129 КК України.

Матрос ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він проходячи військову службу за мобілізацією в посаді старшого навідника десантно - штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 21.11.2024 року при невстановлених слідством обставинах, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав бойовий припас, а саме: осколкову наступальну ручну гранату типу М67 (виробництво США) разом із запалом типу М213 вчинивши тим самим придбання, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_5 , невстановлений слідством час, але не пізніше 21.11.2024 року при невстановлених слідством обставинах, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що вказана осколкова наступальна ручна граната типу М67 (виробництво США) разом запалом типу М213 є бойовим припасом, вчинив носіння бойових припасів шляхом їх перенесення до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати, чим вчинив носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 21.11.2024 року, приблизно о 21:50 год., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння вступив з ОСОБА_8 в бесіду, в ході якої виник конфлікт з приводу побутових непорозумінь. В цей момент у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством за допомогою наступальної ручної гранати типу М67 (виробництво США) разом запалом типу М213. У подальшому ОСОБА_5 взявши з шафи наступальну ручна гранату типу М67 (виробництво США) разом із запалом типу М213 підійшов до ОСОБА_8 на відстань приблизно 1 метра, з метою виклику почуття тривоги та стурбованості, тримаючи в руці корпус від наступальної ручної гранати типу М67 (виробництво США) разом із запалом типу М213, не маючи на меті позбавлення останньої життя, почав висловлювати в адресу ОСОБА_8 , погрози вбивством, виражаючись в її адресу нецензурною лайкою. На підтвердження своїх погроз, з метою змусити ОСОБА_8 , повірити у серйозність своїх намірів та реальність здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_5 , став демонструвати ОСОБА_8 , корпус вказаної гранати, продовжуючи утримувати його в руці, при цьому висловлюючи, що саме вказаним предметом він підірве ОСОБА_8 , даючи тим самим останній зрозуміти можливість її застосування, чим викликав у ОСОБА_8 , реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_5 погроз вбивством.

Після чого, у період часу з 01:20 год. по 02:19 год. 22.11.2024 року, співробітниками поліції було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено осколкову наступальну ручну гранату типу М67 (виробництво США) разом із запалом типу М213, які в конструктивному поєднанні є бойовим припасом.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, а саме як придбання, носіння та зберігання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу та погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю слідча обґрунтовує наступними доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; висновком експерта № СЕ-19/104-24/47738-ВТХ; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

У ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідча обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень , одне з яких є тяжким, яке карається позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 з 2023 року знаходиться в СЗЧ, а тому може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, слідча зазначає, що останній має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має доступ та поводження з бойовими припасами в тому числі необлікованих, що свідчить про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможністю підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками.

Враховуючи вищевикладене, слідча просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів в умовах Дніпровської установи виконання покарань №4.

У судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання та прохали його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 прохали застосувати відносно підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Свою позицію захисник обґрунтовує тим, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей дружини. У випадку застосування судом запобіжного заходу - тримання під вартою, прохав визначити заставу у мінімальному розмірі та визначити місце перебування - гауптвахту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у провадженні СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000516 від 22.11.2024 року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.

22 листопада 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 є осудною особою.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протоколу огляду місця події; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 ; висновку експерта №СЕ-19/104-24/47738-ВТХ, та інших матеріалів кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 , не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, може спонукати ОСОБА_5 , до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 в 2023 році самовільно залишив військову частину, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілу, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є доведеним оскільки, йому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, підозрюваний є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, немає міцних соціальних зв`язків, крім цього є підстави вважати, що ОСОБА_5 , може продовжити вчиняти кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.129 КК України, який в подальшому може призвести до вбивства потерпілої.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних даних про працевлаштування, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідча суддя вважає, що застава у розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Такою сумою застави визначаю 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400,00 грн., що буде достатньо для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-184, 186-187, 193-194, 196-197, 369-372, 376, 309 КПК України, - слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчої СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 22 листопада 2024 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 01 години 35 хвилин 22 листопада 2024 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатись з м. Шахтарська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, прибувати до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою; утриматися від спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .