ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року

м. Київ

справа № 511/1981/22

провадження № 51-1534км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 ), такого, що не має судимості на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. Роздільнянський районний суд Одеської області вироком від 14 жовтня 2022 року засудив ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

2. За вироком судуОСОБА_6 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

3. Так, 31 серпня 2022 року близько 22:45 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля домоволодіння, що на АДРЕСА_3 , вихопив із руки ОСОБА_7 мобільний телефон «іPhone 7» та штовхнув її на паркан, унаслідок чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, а він утік, завдавши їй матеріальної шкоди на суму 3875 грн.

4. Одеський апеляційний суд ухвалою від 27 грудня 2022 року вирок щодо ОСОБА_6 залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Засуджений ОСОБА_6 у касаційній скарзі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, просить змінити судові рішення, зменшивши строк позбавлення волі, призначений судами попередніх інстанцій. Не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин справи та юридичної оцінки його злочинних дій за ч. 4 ст. 186 КК, скаржник указує на неврахування судом під час призначення покарання його стану здоров`я, наявності тісних соціальних зв`язків, зокрема того, що в нього є бабуся, яка потребує постійного догляду, відшкодування заподіяного збитку, його ставлення до вчиненого, а саме визнання вини, щирого каяття, бажання виправитися і давати користь державі.

Позиції учасників судового провадження

6. Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав свою касаційну скаргу, просив задовольнити її, змінивши вирок та ухвалу і зменшивши строк покарання у виді позбавлення волі.

7. Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, і просила залишити судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни.

8. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.

Мотиви Суду

9. Згідно з ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

10. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

11. При цьому згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

12. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не заперечуючи правильності встановлення фактичних обставин справи та юридичної оцінки його злочинних дій, порушує питання про зміну вироку суду першої та ухвали суду апеляційної інстанцій у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість.

13. Статтею 414 КПК передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

14. Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

15. За правилами ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

16. Із приписів ч. 2 ст. 65 цього Кодексу випливає необхідність мотивування покарання, а ст. 374 КПК зобов`язує суд мотивувати у вироку призначене покарання і вимагає, щоб були наведені підстави обрання судом його відповідної міри.

17. Відповідно до вимог ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.

18. Обґрунтовуючи рішення про призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався вимог статей 65-67 КК і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо необхідності врахування судом ступеня тяжкості вчиненого злочину, особливостей конкретного кримінального злочину й обставин його вчинення, особи винного, поведінки до і після вчинення злочину, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та положень ч. 2 ст. 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

19. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що за ст. 12 КК належить до тяжких злочинів; розмір матеріальної шкоди, яку було усунуто шляхом повернення вартості викраденого майна; обставини, що пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК, а саме щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнав учинення ним злочину в стані алкогольного сп'яніння. Також місцевий суд зважив на дані про особу обвинуваченого, який має задовільну характеристику, не працює і не має міцних соціальних зв`язків, вважається особою, яка раніше не судима на підставі ст. 89 КК, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Урахувавши зазначені обставини, а також думку потерпілої ОСОБА_7 , яка, хоча й не мала до засудженого претензій матеріального чи морального характеру, водночас просила суд призначити йому реальне покарання через заподіяння їй злочином тяжкої психічної травми, суд першої інстанції, не вбачаючи достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 правил ст. 69 КК, обґрунтовано призначив йому покарання в мінімальних межах, установлених санкцією інкримінованої статті, у виді позбавлення волі. Саме таке покарання суд визнав необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

20. Апеляційний суд погодився із цим рішенням місцевого суду. Досліджуючи твердження захисника про наявність беззаперечних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень статей 69 і 75 КК, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що всі дані про особу засудженого були відомі суду під час розгляду кримінального провадження і цілком враховані у процесі призначення обвинуваченому покарання, в ході апеляційного розгляду сторона захисту не надала жодних нових доказів, які давали б можливість для призначення ОСОБА_6 покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК, і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

21. Крім того, апеляційний суд небезпідставно зауважив, що посилання захисника на необхідність призначення ОСОБА_6 покарання без реальної ізоляції від суспільства через стан його здоров`я є необґрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять медичних висновків чи інших матеріалів, які б свідчили про неможливість відбування покарання ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі.

22. Суду касаційної інстанції засуджений також не надав документів на підтвердження факту перебування на його утриманні близьких родичів, а також про наявність у нього такого стану здоров`я, який перешкоджав би його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства.

23. Тому Верховний Суд не має підстав уважати, що покарання, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції, з яким погодилася апеляційна інстанція, є таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі чи суперечить вимогам закону. Місцевий суд дотримався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

24. Ураховуючи наведене, Суд вважає, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а судовірішення необхідно залишити без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3