Справа №534/781/24
Провадження №1-кс/534/385/24
У Х В А Л А
08 серпня 2024 року м. Горішні Плавні
Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшої слідчої СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сніжків, Валківського району, Харківської області, з вищою освітою, одруженого, працюючого ліквідатора ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика», зареєстрованого проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 не судимого,
-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, встановив:
До Комсомольського міського суду звернулася старша слідча СВ ВП№2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) арбітражний керуючий є суб?єктом незалежної професійної діяльності. Арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.
Таким чином, ОСОБА_4 є особою, яка за спеціальним повноваженням, наділеним відповідно до КУзПБ, здійснює функцію представника влади та відповідно до ст. 3652 КК України є спеціальним суб?єктом кримінальної відповідальності - арбітражним керуючим (ліквідатором).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхомвнесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У п. 18 ч. 1 ст. 2 Закону зазначається, що реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Тобто, ліквідатор, особою яка за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється відповідно до Закону, здійснює функцію представника влади.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону та п. 2.2. Посадової інструкції, державний реестратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової нотаріального посвідчення форми правочину та його
випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов?язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення реєстраційних дій обов?язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному рестрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об?єкти та суб?єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна, у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-') надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Державний реєстратор здійснює свою діяльність від імені держави, яка наділяє його певною частиною прав і обов?язків.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об?єкти та суб?єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно з ч.ч. 2-4 ст.18 Закону, перелік документів необхідних для державної реєстрації прав та порядок проведення державної реєстрації прав визначаються
Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі Порядок).
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, у разі подання заяви уповноваженою на те особою державним реєстратором встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.
Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність (крім проведення реєстраційних дій за заявою уповноваженої особи державного органу, органу місцевого самоврядування), довіреність, видана відповідно до законодавства іноземної держави, або відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про особу, яка уповноважена діяти від імені юридичної особи.
Ч. 2 ст. 22 Закону передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно- правовим актам.
Також, п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 24 Закону визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та
їx обтяження, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст.27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Окрім цього, ч. 1 ст. 29 Закону передбачено, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.
Згідно з п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» та цим порядком.
Відповідно до п.в ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Згідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель передбачених підпунктами а)-е). Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи особою здійснює професійну діяльність, пов?язану з наданням публічних послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) вчинив інкриміновані злочини за наступних обставин.
Також державний реєстратор ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ліквідатором ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика» ОСОБА_4 , якому достовірно було відомо, що державний акт на право постійного користування землею ПЛ N?001938 від 26.03.2002, зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за N?80 не містить кадастрових номерів земельних ділянок, а у ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика» в силу постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 по справі 917/429/17 відсутні законні підстави набуття права постійного користування у зв?язку з чим не можливо встановити, що заявником ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика» набуто право власності чи користування на конкретну земельну ділянку.
21.09.2023 відділу державної реєстрації виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Полтавської області ліквідатором ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика» ОСОБА_4 подано документи в інтересах ДП «Державна Галещинська біологічна фабрика», а саме: державний акт на право постійного користування землею ПЛ №001938 від 26.03.2002, зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №80 виданий Солоницькою сільською радою народних депутатів; лист ГУ Держгекадастру у Полтавській області від 15.08.2023 N?33-16-0.8-2463/2-23 та витяги з Державного земельного кадастру України.
Вищевказаними протиправними умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Козельщинській територіальній громаді Кременчуцького району Полтавської області в особі Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області завдано шкоду на загальну суму 9 722 268,73 грн, що у понад 7245 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян у 2023 році, та у розумінні примітки до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.
Таким чином, в результаті вчинених дій, які виразилися у легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованій системі, вчинені особою, яка має право доступу до неї вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло значну шкоду, складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей
за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, 4. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
На обгрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 суду було надано:
- рапорт начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури;
- рішення Козельщинської селищної ради від 17.12.2020 року «Про реорганізацію Солоницької сільської ради шляхом приєднання до Козельщинської селищної ради»;
- рішення № 9 Солоницької селищної ради від 25.12.1998 року «Про видачу державного акту на право постійного користування землею та затвердження;
- коректування планово-картографічного матеріалу зйомок минулих років державної
Галещинської біологічної фабрики»;
- рішення виконавчого комітету Солоницької селищної ради «Про розподіл землі між Галещинською і Новогалещинською біофабриками»;
- рішення Солоницької селищної ради Козельщинського району від 18.11.2003 року «Про погодження технічної документації про видачу державного акту на право постійного користування землею Новогалещинській біологічній фабриці»;
- розпорядження районної державної адміністрації Полтавської області №649 від 02.12.2003 року «Про видачу Державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню передачі земельних ділянок державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району Полтавської області»;
- рішення сімнадцятої сесії четвертого скликання Солоницької сільської ради від 29.08.2005 року «Поро внесення змін Солоницької сільської ради від 18.11.2003»;
- лист Міністерства юстиції України від 09.02.2024 року;
- лист Міністерства юстиції України від 19.02.2024 року;
- наказ Міністерства юстиції України «Про задоволення скарг»;
-ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 року;
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- витяг з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності;
- витяг з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності;
- витяг з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності;
- наказ № 12-СГ від 16.11.2023 року «Про затвердження документації із землеустрою щодо об?єднання земельних ділянок»;
- наказ № 10-СГ від 23.10.2023 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»;
- висновок експерта №449 за результатами проведення судової економічної експертизи від 19.06.2024 року;
В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4
28.06.2024 року, ОСОБА_4 у відповідності до ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованій системі, вчинені особою, яка має право доступу до неї вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло значну шкоду, складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання та прохав про його задоволення, обґрунтовуючи наявність ризиків відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; іншого підозрюваного; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення клопотання, посилаючись на його не обґрунтованість та безпідставність.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст.179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у своєму клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Однак при цьому в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний на виклики слідчого з`являвся одразу в добровільному порядку без повісток , за телефонними викликами слідчого.
За таких обставин, за відсутності переконливих доказів на підтвердження можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від слідства та суду, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.
Як і не знайшли в судовому засіданні підтвердження того, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілого та іншу підозрювану, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, оскільки в даний час за ухвалою суду тимчасовий доступ до документів було надано та необхідні були вилучені для матеріалів справи.
Матеріали клопотання не містять жодного доказу на підтвердження того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; вчинити інші кримінальні правопорушення, а містять лише припущення до ймовірного вчинення підозрюваним дій, які становлять собою ризики, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий та позитивно характеризується.
Виходячи із змісту статті 177 КПК України слідчий суддя встановлює, що поняття ризику можна усвідомлювати як прояв використання підозрюваним можливостей та спроб перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.
Проте, такі події мають бути підтверджені, як такі, що вже відбувались, що дії або бездіяльність підозрюваного, або схильність до вчинення останніх протягом досудового розслідування, дають підстави прокурору вважати, що відмова в обранні запобіжного заходу призведе до ризиків, закріплених в статті 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Слідчий суддя проаналізувавши докази надані слідчим в клопотанні, підтримані прокурором у судовому засіданні, приходить висновку, про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, що підтверджується письмовими доказами, долученими до клопотання. Проте, слідчому судді прокурором не було доведено, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Слідчий суддя не надає оцінку належності і допустимості доказів, що долучені до клопотання, на підтвердження винності особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину. Крім того, слідчий суддя враховує вагомість зазначених доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та обставини вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні клопотання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу крім наявності обгрунтованої підозри слідчий суддя приймає до уваги обставини, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, стабільний дохід, раніше не судимий, позитивно характеризується, а також його вік та стан її здоров`я.
Звертаючись до суду слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання тримання, посилаючись на те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати іншим шляхом кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Тяжкість злочину не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу без доведеності доцільності застосування такого запобіжного заходу .
З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тому клопотання до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 177, 178, 179, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
В клопотанні старшої слідчої СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1