Справа № 930/1713/24
Провадження №11-кп/801/1006/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000073 від 17.06.2024 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 01.07.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боблів, Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2024 близько 17:00 год ОСОБА_8 приїхав до домоволодіння своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де в житловій кімнаті будинку вступив у словесний конфлікт із своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_8 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи злочинний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , повалив останню на підлогу та наніс останній близько 5-6 ударів кулаками правої та лівої руки в область потилиці, плеч та спини, внаслідок чого завдав їй тілесних ушкоджень у вигляді синців по задній поверхні шиї, в області лівого та правого плеча, в поперековій області справа, що згідно висновку судово-медичного експерта № 85 від 17.06.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 15.06.2024 близько 17:00 год ОСОБА_8 , перебуваючи в житловій кімнаті будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту та бійки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи злочинний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень матері своєї колишньої дружини, ОСОБА_10 , штовхнув останню на підлогу та наніс три удари кулаками обох рук в область плеч, внаслідок чого завдав їй тілесних ушкоджень у вигляді синців в області правого та лівого плеча.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність об`єднану єдиним умислом та направлену на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , того ж дня та в той же час, в ході конфлікту наздогнав ОСОБА_10 на подвір`ї, повалив на землю та кулаками обох рук наніс два удари по плечах останньої, внаслідок чого завдав їй тілесне ушкодження у вигляді синців в області правого та лівого плеча.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 86 від 17.06.2024 тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого та лівого плеча відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, просить змінити вирок через неправильне застосування судом кримінального закону. Вказує, що судом безпідставно двічі призначено покарання ОСОБА_8 за вчинення кількох епізодів злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, тобто кваліфіковані за однією і тією ж частиною однієї і тієї ж статті та застосовано положення ч. 1 ст. 70 КК України, які не підлягають застосуванню в даному випадку.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 125 України, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи наведені прокурором в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 КК України, якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що в резолютивній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

При цьому, законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч. 1 ст. 32 КК України повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

Таким чином, у разі вчинення кількох епізодів злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, тобто кваліфіковані за однією і тією ж частиною однієї і тієї ж статті - покарання призначається лише один раз.

До таких висновків щодо неможливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, дійшов Верховний Суд у постанові об`єднаної палати від 08.02.2021 (справа № 390/235/19), які згідно вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 оскаржуваним вироком визнано винуватим у спричиненні легких тілесних ушкоджень окремо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Проте, епізоди кримінальних правопорушень, які вчинено ОСОБА_8 , охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, а тому суд при ухваленні оскаржуваного вироку мав би призначити йому покарання за усіма епізодами злочинної діяльності за ч. 1 ст. 125 КК України лише один раз і без застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 01.07.2024 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку на призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, та на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4