ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 Справа №607/12584/14-к Провадження №1-кп/607/111/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000964, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня-спеціальна, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судженого:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2008 року за ч.3 ст.185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 листопада 2010 року невідбуту частину покарання йому замінено на 2 роки 8 місяців 8 днів обмеження волі;

- вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2013 року за ч.1 ст.390 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року за ч.2 ст.289 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 09 квітня 2014 року в період з 09:00 год. до 10:00 год. перебував у АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел незаконно заволодіти транспортним засобом. Реалізуючи свій умисел 9 квітня 2014 року в період з 09:00 год. до 10:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , не маючи дозволу на право керування транспортним засобом, всупереч волі власника, умисно шляхом зламу серцевини замка дверей автомобіля марки «ВАЗ2106» р.н. НОМЕР_1 , з сторони водія, відчинив його. За допомогою ключа замка запалювання, який знаходився в салоні, ОСОБА_4 запустив двигун автомобіля марки «ВАЗ2106» р.н. НОМЕР_1 , вартістю 18170 грн., який належить ОСОБА_6 і поїхав, тобто в такий спосіб незаконно заволодів цим автомобілем. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 18170 грн.

В суді, на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 відповів: суть обвинувачення йому зрозуміла, вину не визнає, надавати показання бажає.

Потерпілий ОСОБА_6 надав показання: йому на праві власності належав автомобіль марки ВАЗ 2106 бежевого кольору. Навесні 2014 року, точної дати та часу не пригадує, повертаючись з роботи, він помітив відсутність його автомобіля. Через деякий час, в післяобідню пору доби, він проїжджав по АДРЕСА_3 , та на зупинці, навпроти готелю «Тернопіль», він побачив автомобіль ВАЗ 2106, на якому були встановлені такі ж легко сплавні диски, які були встановлені на автомобілі ВАЗ 2106, який у нього викрали. Після цього він вирішив зупинитись та роздивитись ближче вказані диски. Підійшовши ближче він переконався, що це саме ті колеса, які були встановлені на автомобілі, який у нього викрали, тому він вирішив дочекатись власника автомобіля ВАЗ 2106. Через деякий час підійшов власник та він запитав у нього, звідки у нього ці колеса, на що той відповів, що придбав їх з автомобілем приблизно два тижні тому.

Свідок ОСОБА_7 надав показання: влітку 2014 року, точної дати та часу не пригадує, за допомогою мережі інтернет на сайті AUTO-RIA, він придбав автомобіль марки ВАЗ 2106. Зателефонувавши за вказаним у оголошені номером телефону відповів чоловік на ім`я ОСОБА_8 . Автомобіль він придбав за грошові кошти в сумі 1850 доларів США. Автомобіль він не оформляв на себе, користувався ним «по техпаспорту». Після покупки автомобіля до нього підходив потерпілий ОСОБА_6 , який побачивши автомобіль підійшов та сказав, що колеса які встановлені на автомобілі належать йому.

Свідок ОСОБА_9 надав показання: про обставини які відбувались у квітні 2024 року не пригадує, оскільки пройшло багато часу.

Під час розгляду кримінального провадження сторона захисту повідомила суду про те, що її правова позиція змінилася, обвинувачений ОСОБА_4 визнає вину та просить змінити обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, на підставі ч.2 ст.349 КПК України, суд прийняв рішення змінити обсяг доказів, котрі необхідно дослідити і визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, лише допитати обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав показання: у квітні-травні 2014 року, точної дати та часу не пригадує, перебуваючи у АДРЕСА_2 у нього виник умисел викрасти автомобіль марки «Жигуль» 2106. Заволодівши автомобілем, він поїхав ним в село назви якого не пригадує у Гусятинському районі. Викрадений автомобіль він самостійно розкомплектував і здав на металолом. Все було, як вказано в обвинувальному акті, він нічого не заперечує. У вчиненому щиро розкаюється.

Суд вважає, що показання надані обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 і свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є належними і допустимими доказами винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно. За таких обставин ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, характеристику і те, що він раніше суджений, а також обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини. Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

Суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна. Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_4 вчинив 09 квітня 2014 року, тобто до ухвалення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року. Тому, в порядку передбаченому ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 08 червня 2021 року.

Сторона захисту не заперечувала розміру витрат на залучення експертів і підстав для їх стягнення. Отже, витрати на залучення експертів, які зазначено в обвинувальному акті та підтверджено довідками про вартість підлягають до стягнення з ОСОБА_4 в користь держави Україна.

В порядку визначеному ст.100 КПК України речові докази: 4 колеса із легко сплавними дисками торгової марки «DJ-305», 2 шинами торгової марки «Белшина-Б391» 175х70R13 та 2 шинами торгової марки «Debica Passio» 175х70R13, необхідно повернути ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 8, 59, 62, 63, 129 Конституції України, Главою 28 КПК України, статями 50, 65 - 67, 70, 72, 289 КК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна та зарахувати покарання у виді позбавлення волі відбуте частково, за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 08 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави Україна 307 (триста сім) гривень 45 (сорок п`ять) копійок витрат на залучення експерта.

Речові докази: 4 колеса із легко сплавними дисками марки «DJ-305», 2 шинами марки «Белшина-Б391» 175х70R13 та 2 шинами марки «Debica Passio» 175х70R13, повернути ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1