Справа № 686/4292/24
Провадження № 1-кс/686/6643/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001861,

встановив:
07.08.2024 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , після усунення недоліків, визначених в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.07.2024 р., за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення 03.08.2024 р.), звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 25.07.2024 р., під час проведення, у період часу з 18 год. 02 хв. до 18 год. 59 хв., обшуку у належному ОСОБА_3 автомобілі марки та моделі «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово вилучено у ОСОБА_4 , а саме на: довідки, видані на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 від ГО «Там де життя» на 2 арк., довідку, видану на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк., довідки-заяви від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на 6 арк. про згоду близького родича на соціально психологічну реабілітацію, посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_4 від ГО «Там де життя», поміщені до сейф-пакету №WAR 1948980; банківську картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , с/н НОМЕР_3 , поміщені до сейф-пакету №ICR0107489; мобільний телефон марки «iPhone 12 pro», ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , із сім карткою за абонентським номером № НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Redmi 9c», ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ НОМЕР_8 , із сім карткою за абонентським номером № НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G7», ІМЕІ НОМЕР_10 , ІМЕІ НОМЕР_11 , із сім карткою за абонентським номером НОМЕР_12 , мобільний телефон марки «Samsung», який не вмикається, поміщені до сейф-пакету №ICR0107488; грошові кошти, в сумі 7000 гривень, зокрема, 5 купюр номіналом по 1000 гривень (серії та номера: АН8559548, БН9448346, БН9448349, АД8121537, АЄ9702504), 3 купюри номіналом по 500 гривень (серії та номера: ЗГ1290694, ЗГ1290723, ЄИ2801275), 2 купюри номіналом по 200 гривень (серії та номера: ГА1748031, ЗА1396858), купюра номіналом 100 гривень (серії та номер: №УЗ9102529), поміщені до сейф-пакету №ICR1215876; автомобіль марки та моделі «SKODA FABIA», кузов НОМЕР_13 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, зокрема й те, дозвіл на відшукання якого не надавався в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (в тому числі, й грошові кошти, банківська картка, посвідчення, свідоцтво), як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0001861, досудове розслідування у якому здійснюється по фактам вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.146 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Крім того, у клопотанні прокурор просить накласти арешт на мобільні телефони з сім-картками, дозвіл на відшукання яких було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, однак, із врахуванням тієї обставини, що наявна у цих речах інформація може бути зафіксована шляхом копіювання відповідних даних, а сам факт відшукання зазначених речей саме у вказаному транспортному засобі вже зафіксовано у відповідному протоколі обшуку, прокурор не аргументує достатнім чином, яка мета та необхідність арешту вказаного майна. З огляду на те, що інформацію щодо телефонних з`єднань абонентів, які користувались означеними сім-картами, і докази, щодо перерахування грошових коштів з банківських рахунків, орган досудового розслідування може отримати шляхом здійснення тимчасового доступу до документів, які знаходяться в операторів телекомунікацій та у банківській установі, прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на: вищеозначені сім-картки, які лише пов`язані з абонентськими номерами, що належать держателям цих сім-карток, проте власником таких сім-карток є мобільні оператори, що випустили картки, а також на банківську платіжну картку, яка лише пов`язана з рахунком, що належить держателю картки, проте власником такої картки є банк-емітент, що випустив картку. Крім того, у клопотанні прокурора не йдеться про необхідність проведення з усім вилученим майном (з особистими документами осіб, сім-картками, банківською картою, грошовими коштами, автомобілем) конкретних слідчих дій, що виправдовувало б таке втручання в права та інтереси власника чи власників майна, як застосування арешту майна, потребами досудового розслідування. Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Також, не зазначено у клопотанні прокурора, яка є необхідність у встановлені заборон розпорядження та користування майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє саме майно він просить накласти арешт (кому саме належать вилучені у ОСОБА_4 речі та документи), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, з долученням копій документів, на підтвердження вказаної обставини.

Окрім того, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном комп`ютерно-технічних експертиз, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що всі вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР (на 3 арк.), копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 1 арк.); доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги (на 1 арк); протоколу обшуку (на 9 арк.); 2 протоколів огляду (на 11 арк.); протоколу допиту свідка ОСОБА_10 (на 2 арк.); постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні (на 2 арк.); постанови про визнання та приєднання в якості речового доказу (на 2 арк.); довідки НАІС (на 1 арк.); повідомлення ОСОБА_4 про підозру (на 8 арк.); ухвали слідчого судді про повернення клопотання щодо арешту майна прокурору та супровідного листа про направлення зазначеної ухвали (на 3 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, в тому числі й на підтвердження того, що всі, із вилучених в ході проведення вказаного обшуку, речі та документи, мають значення для встановлення обставин щодо незаконного позбавлення волі або викрадення людей, а також доказів, на підтвердження фактів використання вилучених у ході обшуку грошових коштів, саме як заздалегідь ідентифікованих засобів, під час проведення слідчих дій, а також набуття цього майна ОСОБА_4 у результаті злочинної діяльності, прокурором до клопотання долучено не було.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних особи (осіб), якій (яким) належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказану особу (осіб) про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його індивідуальних ознак та ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, кому в дійсності належить вищевказане майно, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001861, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя