У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8705/24

№ 1-кп/183/1752/24

26 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000076 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який не є особою з інвалідністю, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2016 року народження, 2020 року народження, 2023 року народження, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.02.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.

- 13.10.2022 Центральною окружною прокуратурою м. Дніпра направлено до Дніпропетровського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000351 від 07.03.2022 за ч. 1 ст. 286 1 КК України (рішення не прийнято).

- 27.04.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до відбуття 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 3 роки, на теперішній час перебуваючого на обліку в Новомосковському РВ ФДУ ЦП в Дніпропетровській області,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Прокурор вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає.

Захисник не заперечив проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту або закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

В обґрунтуванні якого зазначив, що оскільки встановлено ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які станом на теперішній час не зменшились, а саме: про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Разом з тим, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до позбавлення волі, тому існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 раніше вже судимий за корисливий злочини, а саме: 27 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки та на підставі даного вироку на теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському МРВ ФДУ «Центрі державної пробації» у Дніпропетровській області. Відповідно ОСОБА_3 для себе не зробив жодних висновків та обвинувачується у тому, що перебуваючи на волі, в період встановленого судом іспитового строку знову вчинив кримінальні правопорушення, а отже є підстави вважати, що перебуваючи на волі, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, прокурор просив суд врахувати тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, що виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи обвинуваченого та тримання його під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

Отже, прокурор вважає, що запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів не зможе таким чином обмежити свободу його пересування, щоб запобігти цьому ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку, враховуючи також і те, що навіть звільнення від покарання з випробуванням не стало перешкодою для вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Захисник в судовому засіданні оголосив письмові заперечення проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 . Клопотання прокурора вважає необґрунтованим, оскільки ризики передбачені п.1,5 ч.1. ст.177 КПК України прокурором не доведені.

На обґрунтування своїх доводів захисник надав суду позитивну характеристику ОСОБА_3 за місцем проживання, вказав, що останній проживає спільно з мамою своєї дружини ОСОБА_7 ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою, має ряд хронічних захворювань, хворіє, потребує обстеження та придбання ліків, на утриманні має трьох малолітніх дітей, також доглядає і свою матір ОСОБА_9 , яка є пенсіонеркою, інвалідом 3 групи, потребує догляду та фінансової допомоги. Для матеріального забезпечення обвинувачений працював неофіційно, а саме на підробітках.

Зазначене, на думку захисника, свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого.

Враховуючи зазначене, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі розгляду питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд за можливістю застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід як альтернативний у вигляді застави у мінімальному розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_3 , який забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину ( ч.2 ст.289 КК України), а тому у разі визнання його судом винуватим його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на отрок від 5 до 8 років, тому існує можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Також суд вважає обґрунтованим ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, адже, ОСОБА_3 , будучи засудженим 27.04.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, та звільненим від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки, знову обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, серед яких одне є тяжким злочином, отже дійсно є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Також суд вважає слушною позицію захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу як альтернативного у вигляді застави, та бере до уваги наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, тому суд вважає можливим, з урахуванням відсутності прямих та імперативних заборон, передбачених ст.183 КПК України визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 314, 315, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 289 КК України , до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 13.30 годині 02 вересня 2024 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 24 жовтня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти та в такому разі покласти на нього наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком по 24 жовтня 2024 року включно:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, як особисто так і через третіх осіб за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1