печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000961 від 18.11.2022,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000961, вилучених в ході здійснення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон білого кольору Meizu, який має: MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон чорного кольору Redmi модель «М1906G7G» s/n НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон сріблястого кольору Meizu, який має: IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 від 18.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України за фактами зловживання службовим становищем та замах на заволодіння чужим майном, вчинене в особливо великих розмірах.

У ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 30.06.2018 громадянин України ОСОБА_4 , з метою переміщення ювелірних виробів без сплати податкових та митних платежів, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю зали «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», обрав канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (із змінами та доповненнями) заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Так, під час проведення вибіркового митного контролю багажу та ручної поклажі громадян на каналі «зелений коридор» залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Бориспіль-аеропорт» ОСОБА_5 , під час огляду двох місць ручної поклажі (валізи та рюкзака) громадянина України ОСОБА_4 виявлені ювелірні вироби із золота 585 проби вагою 51,6 кг з упаковкою, які переміщувались без приховування, але на момент проходження митного контролю, ОСОБА_4 із відповідною митною декларацією до митних органів не звернувся, у зв`язку із чим, на останнього був складений протокол про порушення митних правил № 0517/12500/18 від 30.06.2018 та ювелірні вироби із золота що переміщувались вилучені.

По факту переміщення через державний кордон ОСОБА_4 ювелірних виробів із золота, без їх належного декларування та сплати обов`язкових платежів, службовими особами СВ ФР Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 02.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 22.10.2018 № 760/27125/18 (№ 1 кс-/760/13633/18) у кримінальному провадженні № 0000026, надано дозвіл на проведення співробітниками Головного управління ДФС у Житомирській області позапланової документальної невиїзної перевірки з питань дотриманням ФОП « ОСОБА_4 » вимог податкового, митного та іншого законодавства.

За результатом виявлених фактів, співробітниками Головного управління ДФС у Житомирській області складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , з питань дотримання вимог податкового, митного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2018» №14/06-30-13-04/ від 10.01.2019 за висновками якого встановлено порушення: ст.49, ст.51, ч.1, ч.2 ст.52, ст.53, ст.57, п.1 ч.1 ст.279, ч.1, ч.3 ст.296, ч.8 ст.374 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено не нарахування мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності - в сумі 3 389 940,61 гривень; ч.1, ч.3 ст.296, ч.8 ст.374 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (із змінами та доповненнями), п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено не нарахування податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, що підлягає сплаті до бюджету на суму 7 457 869,34 гривень та податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 № та № .

У ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026, ОСОБА_4 08.02.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України та 24.04.2019 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

25.04.2019 ОСОБА_4 звернувся із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів) та відшкодував шкоду, завдану державі посилаючись на платіжне доручення № 1 від 03.04.2019 - 2 559 300 грн., № 2 від 03.04.2019 - 678125,76 грн. та № 3 від 19.04.2019 - 9 322 336, 68 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2019 № 1-кп/359/363/2019 (справа № 359/3711/19), задоволено клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області про закриття кримінального провадження № 0000026 та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України.

У свою чергу, на початку лютого 2019 року у ОСОБА_4 виник умисел ухилитися від юридичної відповідальності, за фактом переміщення ним 30.06.2018 ювелірних виробів без сплати податкових та митних платежів, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю зали «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль».

Так, в інтересах ОСОБА_4 його захисник 04.02.2019 звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.01.2019 № та № , якими були визначені податкові зобов`язання та штрафні санкції, тобто до початку добровільної сплати таких платежів в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026, а саме до 03.04.2019.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 , Державною фіскальною службою України винесено рішення № 15768/6/99-99-11-06-08-25 від 04.04.2019, яким скасовані податкових повідомлень-рішень від 30.01.2019 № та № .

В подальшому, розуміючи що сума грошових зобов`язань та штрафних санкцій не угоджена та відсутній обов`язок сплачувати податки і збори, з метою імітації добровільної сплати податків, зборів та штрафних санкцій, ОСОБА_4 03.04.2019 (платіжні доручення №№ 1 та 2) та 19.04.2019 (платіжне доручення № 3) здійснив оплату у сумі 13 559 762, 4 грн. до державного бюджету України, а саме на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно розуміючи, що в подальшому матиме можливість звернутися до митних органів з приводу повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних та інших платежів, з метою доведення свого умислу, направленого на заволодіння чужим майном у сумі 13 559 762, 4 грн.

Також, з метою імітації добровільної сплати обов`язкових митних та інших платежів до державного бюджету України, за вказівкою ОСОБА_4 співробітниками АТ «Альфа-банк» до платіжних доручень №№ 1 та 2 від 03.04.2019 були внесені відомості, що сплата грошових зобов`язань здійснювалась згідно ППР № від 30.01.2019, а у платіжному дорученні № 3 від 19.04.2019 - сплата грошових зобов`язань згідно ППР № від 30.01.2019.

Крім цього, ОСОБА_4 для завершення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами у сумі 13 559 762,4 грн., вступив у змову із працівниками правоохоронних органів, які умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам служби, в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 сприяли звільненню від кримінальної відповідальності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в порядку ч. 4 ст. 212 КК України, якою фактично не були відшкодовані збитки нанесені державі, внаслідок ухилення від сплати податків, встановлених за результатами здійснення досудового розслідування, що спричинило тяжкі наслідки.

З метою доведення свого замислу до кінця, ОСОБА_4 15.10.2020, 28.07.2021, 02.11.2021, 13.12.2021, 06.09.2022 та 21.04.2023 звертався із відповідними звернення до Державної митної служби та її структурних підрозділів з приводу повернення надмірно та/або помилково сплачених безготівкових коштів у сумі 13 559 762, 4 грн.

В ході здійснення 27.03.2024 обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені наступні речі та документи:

- мобільний телефон білого кольору Meizu, який має: MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон чорного кольору Redmi модель «М1906G7G» s/n НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон сріблястого кольору Meizu, який має: IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 .

Постановою про визнання речовими доказами, вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

30.04.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

З метою досягнення дієвості цього провадження, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000961, власником яких є ОСОБА_4 , а саме:

- мобільний телефон білого кольору Meizu, який має: MEID: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон чорного кольору Redmi модель «М1906G7G»

s/n НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон сріблястого кольору Meizu, який має: IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1