Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3541/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/568/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 16.09.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 16 листопада 2024 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, а тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчій зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в один із днів в період з 10 по 11 серпня 2024 року, перебуваючи в місті Житомирі, у невстановленої особи за невстановлених обставин придбав порошкоподібну речовину бежевого кольору та речовину рослинного походження зеленого кольору з метою подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір на незаконне придбання та подальший збут особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_7 в порушення ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних та психотропних засобів, не маючи спеціального дозволу, з метою незаконного придбання, зберігання наркотичного засобу та з метою його збуту, усвідомлюючи, що це є наркотичний засіб, придбану порошкоподібну речовину бежевого кольору та речовину рослинного походження зеленого кольору перевіз до міста Овруч, тим самим незаконно їх придбав та зберігав при собі для подальшого їх збуту.

11.08.2024 о 15:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в нежитловій споруді будівлі, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, під час проведення оперативної закупки по передоплаті від 9 серпня 2024 року продав за 2000 грн. особі зі зміненими анкетними даними особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 0,075 г. та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,2604 г. тим самим незаконно їх збув.

За вказаним фактом 01.08.2024 внесено відомості до ЄРДР за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, слідчий послався на можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що підозрюваний вину свою визнає, щиро кається, має визначене місце проживання (за місцем проживання бабусі): АДРЕСА_1 , оскільки його мати померла, а йому щойно виповнилося 18 років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому фактично вказані обставини не позбавляють можливості здійснення контролю за ним з боку слідчого та прокурора, слідчій суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію; майновий стан; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, у рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», Суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався.

Так, на переконання колегії суддів, слідчій суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра, яка повідомлена 16.09.2024 ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України у рамках кримінального провадження, відомості про яке 01.08.2024 внесені до ЄРДР за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Більш того, обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, стороною захисту не оспорюється.

Крім того, слідчім суддею враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, а також особу підозрюваного, який вину свою визнає, щиро кається, має постійне місце проживання з бабусею, його молодий вік (щойно досяг 18 річча), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування чи суду, яка обумовлена тяжкістю можливого покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Про вказане переконливо свідчить і те, що під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив, що ОСОБА_7 не порушує умови цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не можуть слугувати безумовною підставою для застосування щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не враховано наявність всіх ризиків зазначених у клопотанні слідчого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчім суддею надано оцінку всім зазначеним ризикам, та за результатами розгляду слідчій суддя вважав, що не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.

Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, колегія суддів приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , який вину свою визнає, щиро кається та сприяє органу досудового розслідування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 16.09.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 листопада 2024 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :