єдиний унікальний номер справи 546/1491/23
номер провадження 1-в/546/28/24
УХВАЛА

іменем України

17 жовтня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка Полтавської області подання провідного інспектора Миргородського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.02.2024 вироком Решетилівського районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

УСТАНОВИВ:

До Решетилівського районну суду Полтавської області 09.09.2024 надійшли матеріали подання провідного інспектора Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто

поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537, пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України та частини 2 статті 74 КК України просять вирішити питання про приведення вироку стосовно ОСОБА_5 , 12.06.1983 у відповідність до діючого законодавства.

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з 04.04.2024 перебуває на обліку Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області. Провідний інспектор просить суд привести вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Провідний інспектор Миргородського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 17.10.2024 подав до суду клопотання, в якому просив подання розглядати без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 17.10.2024 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, подання інспектора підтримує в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що подпння є не конкретизованийм, оскільки містить вимогу про привередення вироку у відповідність до вимог Закону України, що не передбачено КПК України, разом з тим, у поданні інспектор посилається на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, що передбачає вирішення судом питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 та 3 ст. 74 КК України (тобто, у випадку, коли карність діяння законом усунена), які розглядається за місцем виконання вироку.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання та матеріали судової справи, вважає, що подання не може бути розглянуто з наступних причин.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Крім цього, ключовим питанням для правильного вирішення підсудності розгляду заявленого клопотання органу пробації необхідним є вірне визначення «меж територіальної юрисдикції виконання вироку, яким особі призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, діюче законодавство України не містить прямого визначення терміну «межі територіальної юрисдикції виконання вироку», яким особі встановлено іспитовий строк (випробувальний термін).

Для цього суд вдається до системного аналізу відповідного законодавства України, яке регламентує діяльність органів пробації, застосування інституту звільнення відбування покарання з випробуванням, поняття «випробування», порядку виконання засудженою особою випробувального терміну та його правову суть в цілому, як заходу впливу та контролю за засудженою особою.

Так, статтями 75, 76 КК України передбачено можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням із покладенням на засудженого певних обов`язків. При цьому нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, що прямо визначено в ч. 4 ст. 76 КК України.

Аналогічні положення закріплені в Кримінально-виконавчому кодексу України, де в ст. 163 визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням передбачено в статті 165 КВК України, відповідно до якої уповноважений орган з питань пробації:

веде облік засуджених протягом іспитового строку;

роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом;

здійснює нагляд за засудженими;

вживає заходів з припинення порушень судових рішень;

організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме;

звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

В статті 2 Закону України «Про пробацію» визначено основні терміни, які застосовані в законі.

Так, наглядом є заходи, що здійснюються органом пробації за місцем проживання, роботи та навчання засуджених з метою дотримання обов`язків, визначених законом та покладених на них судом;

- пробацією є система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого;

- суб`єктами пробації є засуджені, щодо яких за рішенням суду та відповідно до закону застосовуються наглядові, соціально-виховні заходи, та обвинувачені, щодо яких органом пробації готується досудова доповідь.

До основних завдань пробації, згідно з статтею 6 ЗУ «Про пробацію» належить, зокрема, здійснення нагляду за засудженими особами, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням.

За п. 2 ч. 1 ст. 18 наведеного закону орган пробації у межах своїх повноважень організовує: здійснення нагляду за засудженими.

Під час здійснення нагляду персонал органу пробації має право: - відвідувати суб`єктів пробації за місцем їх проживання, роботи або навчання;

- перебувати на земельних ділянках, у жилих та інших приміщеннях громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ і організацій з повідомленням про це керівника або уповноваженої ним особи (ч. 2 ст. 19 Закону).

Отже з наведених норм законодавства слідує, що ключовим правилом при визначенні особи випробувального терміну та звільнення особи від відбування покарання є здійснення органом пробації нагляду за особою за місцем її проживання, роботи або навчання, що прямо визначено в ч. 4 ст. 76 КК України та ст. 164 КВК України, та реалізація органом пробації за місцем проживання особи системи наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених.

Для належного виконання своїх завдань та розподілу функцій в органах пробації утворено відповідні філії та відділи, які здійснюють свою діяльність з нагляду за особами на відповідній території, на якій проживає, працює або навчається засуджена особа. При цьому фізичне місце розташування відділу (філії) пробації, на відміну від визначеної назви, як юридичної особи, жодним чином не пов`язане із їх компетенцією та не впливає на повноваження щодо конкретної території адміністративно-територіальної одиниці, на якій вони здійснюють свою діяльність та закріплені функції щодо нагляду за особами. Тобто функціонально-територіальна компетенція конкретного відділу філії пробації визначається їх назвою та адміністративним районом виконання покладених повноважень, а не фізичним чи юридичним місцем розташування приміщення відділу. І так само територія та місце здійснення наглядових заходів за засудженими особами визначається місцем проживання (навчання, роботи) останніх та територіальною юрисдикцією конкретного відділу пробації, а не фізичним (юридичним) розташуванням приміщення відділу.

Таким чином з системного та послідовного аналізу діючого законодавства суд доходить висновку, що виконання вироку, щодо особи, якій призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням, провадиться виключно за місцем її проживання, роботи або навчання, після її постановки на облік у відповідному відділ пробації, та шляхом здійснення відповідним відділом філії пробації нагляду за поведінкою такої особи. При цьому помилковим є ототожнення юридичної адреси певного відділу пробації із «межами територіальної юрисдикції виконання вироку», що жодним чином не є взаємопов`язаними поняттями та не впливають на діяльність, повноваження або територіальну компетенцію відділу пробації щодо виконання вироку суду відносно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Виконання вироку щодо цих осіб органом пробації має виключну прив`язку до місця (району) їх проживання, роботи чи навчання, що є ключовим критерієм для правильного визначення меж територіальної юрисдикції виконання вироку щодо таких осіб та вирішення належним судом питання за пунктом п. 13 ч. 1 ст. 537КПК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

З поданого до суду подання та заяви самого засудженого вбачається, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин

З 04.04.2024 вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 перебуває на виконанні Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області. Крім того, вказаний вирок суду був надісланий до Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 15.03.2024.

Миргородський районний сектор № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області знаходиться за адресою: 38000, Полтавська область, Миргородський район, смт. Шишаки, вул. Кирила Осьмака, буд. 63, що територіально не відноситься до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Відповідно до частини шостої статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, тобто можливим є застосування аналогії у кримінальному провадженні. На переконання суду така аналогія закону допускається для застосування судом виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Відсутність у статтях 537, 539 КПК України механізму для повернення клопотання поданого учасником кримінального провадження із порушенням територіальної юрисдикції, є правовою прогалиною. Усунення цієї прогалини можливе шляхом застосування аналогії норм кримінального процесуального закону, які регламентують порядок повернення слідчим суддею скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, тобто за аналогією до пункту 2 частини 2 статті 304 КПК України.

Виходячи з поданого до суду подання вбачається, що ОСОБА_5 був поставлений на облік до Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.

За таких обставин суд доходить висновку про порушення правил підсудності заявленого органом пробації подання, оскільки Решетилівський районний суд Полтавської області жодним чином не можна вважати, визначеними у п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, «межами територіальної юрисдикції виконання вироку», яким особі призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України ( див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

При цьому, зазначена у поданні провідного інспектора органу пробації вимога про «приведення вироку у відповідність до вимог закону» суперечить вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, оскільки вирішення такого питання судом не передбачено жодною нормою закону.

Крім того, суд, за місцем знаходженням якого виконується вирок не наділений повноваженнями в частині приведення у відповідність до вимог закону вироку, який ухвалений іншим судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що подання провідного інспектора Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підсудне Решетилівському районному суду Полтавської області та підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути.

Роз`яснити заявнику, що клопотання шодо вирішення питання передбаченого п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає вирішенню місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали складено без оголошення 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1