ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2689/24 Справа № 205/4776/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволено, звільнено його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений характеризується позитивно, не допускав порушення режиму утримання, у зв?язку з чим до нього дисциплінарні стягнення не застосовувались, добровільно виконує роботи з благоустрою відділення СПС, до праці ставиться добре, має 3 заохочення правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до суспільно-корисної праці. За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 стягнення, яке знято шляхом застосування заохочення.

Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Правова освіта». Пройшов курси навчання «Волонтерство під час війни» та отримав сертифікат про закінчення.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали. Так, ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні до нього положень ст. 81 КК України, набрала законної сили лише 05 лютого 2024 року, а отже суд першої інстанції, повторно розглядаючи те саме питання 05 липня 2024 року, не дотримався встановленого ч. 7 ст. 539 КПК України обмеження щодо неможливості повторного розгляду такого питання до збігу шести місяців з дня винесення попередньої ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив в задоволенні подання відмовити, зазначивши, що засуджений не довів свого виправлення; засудженого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, вказавши, що за час відбування покарання цей засуджений має заохочення та довів своє виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом дотримано. Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 перебуває в установах виконання покарань з 17.03.2021 року, на даний час засуджений вироком Куйбишевського рйонного суду Запорізької області від 17.03.2021 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2023 року замінено невідбуту частину основного покарання на більш м?яке покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 11 місяці 22 дні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2023 року зараховано у строк відбування покарання з 12.01.2023 року по 27.02.2023 року включно з розрахунку 1 день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 стягнення, яке знято шляхом застосування заохочення.

В Дніпровській виправній колонії (№ 89) відбуває покарання з 27.02.2023 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, не допускав порушення режиму утримання, у зв?язку з чим до нього дисциплінарні стягнення не застосовувались, добровільно виконує роботи з благоустрою відділення СПС, до праці ставиться добре, має 3 заохочення правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до суспільно-корисної праці. На заходи виховного характеру реагує своєчасно. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Правова освіта». Пройшов курси навчання «Волонтерство під час війни» та отримав сертифікат про закінчення.

Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають суду підстави для висновку, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як системно позитивна на всьому протязі відбування покарання, став на шлях виправлення, а призначене покарання слугувало дієвим засобом його виховання.

Сам по собі той факт, що невідбута частина покарання є досить значною, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки вимоги закону про кримінальну відповідальність щодо відбуття певної частини покарання як передумови для розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування решти покарання щодо засудженого ОСОБА_7 виконані.

Доводи прокурора щодо недотримання обмеження, встановленого ч. 7 ст. 539 КПК України, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на кримінальному процесуальному законі, оскільки відповідно до точного змісту вказаної норми строк дії обмеження на повторний розгляд питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання відраховується саме з дня винесення ухвали про відмову, але не з дня набрання нею законної сили.

Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення. Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують правильності оскаржуваної схвали суду, а також не свідчать про недоведеність засудженим свого виправлення та відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, через що вказані доводи колегія суддів вважає необґрунтованими.

Погоджуючись із думкою суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4