Дата документу 12.11.2024 Справа № 335/5166/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/327/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/5166/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 (зі змінами) на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 »),

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

07.07.2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме діючої кабельної лінії зв`язку АТ «Укртелеком», прокладеної неподалік будинків №22-А та АДРЕСА_3 , таємно, шляхом зняття кришки люку, проник до сховища для зберігання кабельнопровідникової продукціїї, а саме до колодязю АДРЕСА_4 ), де за допомогою пилки відрізав фрагменти кабельної лінії зв`язку, а саме: фрагмент кабелю зв`язку типу ТПП 50x4x0,4, довжиною 2 м 40 см, вартістю 99 гривень 39 копійок; фрагмент кабелю зв`язку типу ТПП 20x2x0,4, довжиною 1 м 49 см, вартістю 19 гривень 98 копійок; фрагмент кабелю зв`язку типу ТПП 100x2x0,4, довжиною 2 м 23 см, вартістю 130 гривень 84 копійок. Зазначені фрагменти кабелю ОСОБА_8 сховав у полімерний пакет та намагався таємно викрасти, проте не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений на місці вчинення злочину працівниками охорони.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщення, під час якого особа не виконала усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинена в умовах воєнного стану. Йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на нього покладено відповідні обов`язки.

Вирішено питання про запобіжний захід, цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшити суму у розмірі 34387,59 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь АТ «Укртелеком» на суму у розмірі 729,18 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що під час вирішення цивільного позову суд не дотримався вимог ч.1 ст.368 КПК. Так, висновком товарознавчої експертизи від 17.08.2022 року №515-22 визначено загальну ринкову вартість пошкодженої продукції станом на 07.07.2022 року. Представник потерпілого під час досудового розслідування був обізнаний про результати висновків експерта щодо розміру суми ринкової вартості своєї пошкодженої продукції. Також під час ознайомлення з матеріалами в порядку ст.290 КПК представник потерпілого знайомився з матеріалами кримінального провадження, зауважень про невідповідність розміру сум завданих збитків не надавав. Під час підготовчого судового провадження представник потерпілого звернувся з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 34637 грн. 80 коп., пославшись в обґрунтування зазначеної загальної суми на довідку дільниці мережі доступу №342/1 м.Запоріжжя Запорізької філії АТ «Укртелеком» від 07.07.2022 року, яка є внутрішнім документом АТ «Укртелеком», яким встановлена орієнтовна сукупна вартість ремонтних робіт: матеріалів та роботи. Також в позовній заяві перелічена пошкоджена продукція АТ «Укртелеком» відмінна від зазначеної у довідці. В таблиці «вартості матеріалів» перелічені інші матеріали, їх кількість. В примітці довідки зазначено, що вартість ремонтних робіт розраховується, виходячи з наявних матеріалів та діючих договорів з підрядними організаціями. за відсутності матеріалів у підзвіті вартість розраховується, виходячи з цін, які надасть напрямок компетенції. До позовної заяви не надано будь-якого кошторису розрахунку на об`єкт для його відновлення або інших документів вартості матеріалів та ремонтних робіт (закупочні накладні, договірні ціни постачальника матеріалів, будівельно-кошторисна документація, акти виконаних робіт тощо), не надано належних та допустимих доказів підтвердження загальної суми заподіяння ОСОБА_8 матеріальної шкоди АТ «Укртелеком» у зазначеному в цивільному позові розмірі. Сума цивільного позову є відмінною та необґрунтовано завищеною від раніше заявленої потерпілим. Під час досудового розслідування АТ «Укртелеком» надавалися інші розрахунки, які є належними, зокрема, в матеріалах провадження є заява представника ЗФ АТ «Укртелеком» ОСОБА_9 від 07.07.2022 року №07/07.22, де він вказує, що орієнтовна вартість спричиненої матеріальної шкоди становить близько 1500 грн., а згідно довідки про вартість викраденого, знищеного або зловмисно пошкодженого майна та перебування його на балансі ДМД №342/1 від 08.07.2022 року ринкова вартість викраденого майна складає на загальну суму 979 грн. 39 коп. В обґрунтування збільшення суми збитків представник потерпілого під час судового розгляду зазначив, що з проміжком часу змінилися ціни на кабельну продукцію, зросла вартість ремонтних робіт.

До початку апеляційного розгляду захисником подано зміни до апеляційної скарги, в яких остання просила вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку з декриміналізацією відповідно до ЗУ №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

У судове засідання апеляційної інстанції представник потерпілого АТ «Укртелеком», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі представника потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги зміненої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги (зі змінами), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга (зі змінами) підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК).

Відповідно до ч.2 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Крім того, частиною 3 вказаної статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Як вбачається з вироку суду, сума викраденого ОСОБА_8 майна становить 250 грн. 21 коп.

Таким чином, на момент набрання чинності Закону №3886-IX від 18.07.2024 року кримінально караним діянням залишилось таємне викрадення чужого майна (крадіжка), мінімальна вартість якого становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення злочину складало 2481 грн.

З огляду на викладене дії ОСОБА_8 підпадають під ознаку адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст.51 КУпАП.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК, оскільки у даному кримінальному провадженні потерпілим є АТ «Укртелеком», тобто юридична особа, тоді як потерпілим від передбаченого ст.162 КК злочину може бути лише фізична особа.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, представником АТ «Укртелеком», який є потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні, було подано цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову у випадку закриття провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи вищевикладене, заявлену представником потерпілого позовну заяву про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, необхідно залишити без розгляду.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження з підстав втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, з огляду на те, що дії обвинуваченого підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ст.51 КУпАП, не звільняє його від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 (зі змінами) задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в цій справі закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов АТ «Укртелеком» до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди залишити без розгляду.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4