Справа № 466/5418/24
Провадження № 1-кс/466/1702/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року

встановив:

20.05.2024 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову дізнавача ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, в якій просить скасувати вказану постанову та визнати дії дізнавача ОСОБА_4 протиправними.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова дізнавача ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм Конституції України та норм чинного Законодавства. Крім того, дізнавач стала на бік злочинного угрупування, яке узурпувало енергосистему України у Львівській області. Також дізнавач не здійснює охорону прав і свобод людини, що є найвищою соціальною цінністю. Окрім того, дізнавач всупереч зобов`язанням розслідування, імітувала розслідування, обмовила та звинуватила в неіснуючому кримінальному правопорушення ОСОБА_3 та її чоловіка, які захищали свою власність, а тому просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Вважає, що постанову дізнавача ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року слід скасувати, як таку, що винесена незаконно, необґрунтовано, упереджено, без дослідження доказів.

Дізнавач ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги та зазначила, що постанова від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року законна та обгрунтована, винесена відповідно до вимог КПК України за результатом здійснення всебічного та повного досудового розслідування, а тому просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дізнавача, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, «inter alia», показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування після закриття кримінального провадження є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СД ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області перебували матеріали кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України.

29.04.2024 року дізнавачем СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 195 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям дізнавача під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.

Так, дізнавачем СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2024, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 13.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 повернулася додому і виявила, що відсутнє електропостачання її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ПрАТ «Львівобленерго» вчиняє геноцидні дії щодо неї та її сім`ї, у зв`язку з припиненням електропостачання.

Разом з тим, в обгрунтування власного твердження заявник наводить лише власні спостереження, які грунтуються на припущеннях. Жодних висновків експерта чи спеціаліста органу досудового розслідування не надано.

Окрім того, оглядом матеріалів кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 відмовилася надавати покази в якості свідка згідно ст. 63 Конституції України.

Постановою дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.04.2024 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні №0000064 від 01.03.2024 року, за ознаками ст. 195 КК України.

З метою перевірки відомостей заявника ОСОБА_3 щодо припинення працівниками ПрАТ «Львівобленерго» електропостачання споживачу ОСОБА_3 у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дізнавачем проведено допит в статусі свідків начальника ВРіД ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» ОСОБА_5 , майстра оперативно-виїздної бригади енергонагляду ПрАТ «Львівобленерго» ОСОБА_6 , електромонтера оперативно-виїздної бригади ПрАТ «Львівобленерго» ОСОБА_7 , з пояснень яких встановлено, що останні діяли згідно чинного законодавства України щодо припинення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно не здійснювали жодних погроз щодо знищення майна ОСОБА_3 .

Крім того, дізнавачем витребувано ряд документів, зокрема отримано відповідь на запит ТОВ «Львівенергозбут», з якої встановлено, що станом на 14.02.2024 (дату припинення електропостачання) за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію становила 12205,92грн. та витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача в сумі 1603,67грн.

З відповіді на запит АТ «Львівгаз», вбачається, що станом на 31.03.2024 по особовому рахунку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за спожитий природний газ станом на 31.03.2024 складала 13138,38грн.

Також, з відповіді на запит ПрАТ «Львівобленерго» встановлено, що на вимогу ТОВ «Львівенергозбут» від 07.02.2024 щодо припинення електропостачання споживачу ОСОБА_3 , працівниками ПрАТ «Львівобленерго» 14.02.2024 припинено постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Проведеною перевіркою представниками оператора системи розподілу 08.03.2024 на обєкті споживача ОСОБА_3 було встановлено факт самовільного підключення електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку після припинення електропостачання шляхом під`єднання ввідного кабелю будинку до лінії електропередачі, що є порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії (пп.5 п.8.4.2). За результатами перевірки оператора системи розподілу, 08.03.2024 складено Акт про порушення, самовільне підключення ліквідовано, будинок споживача відключений від електропостачання.

Враховуючи вищевикладене, дізнавачем ОСОБА_4 29.04.2024, кримінальне провадження №0000064 від 01.03.2024 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Так, слідчим суддею оглянуто матеріали кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року, з яких вбачається, що в ході розслідування кримінального провадження здійснено належну перевірку відомостей, викладених в заяві про вчинення злочину.

Проведеним розслідуванням не встановлено факту погрози знищення майна та реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози. Натомість у доводах ОСОБА_3 , викладені факти неефективного розслідування у кримінальному провадженні, які не знайшли свого підтвердження.

Окрім цього, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок , проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КПК України, дізнавач серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Реалізація відповідної засади кримінального провадження забезпечується, зокрема, положеннями ч. 3 ст. 95 КПК України, відповідно до якої ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає викладені у заяві від 13.02.2024 відомості такими, що свідчать про наявність в діях невстановлених осіб ознак складу злочину, передбаченого ст. 195 КК України, проте злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними та результатами проведеного досудового розслідування.

Враховуючи наведене, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема, в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині, то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи зазначеної постанови, в судовому засіданні встановлено не було. Слідчі та процесуальні дії, проведені органом досудового розслідування по встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, які містяться в наданих органом досудового розслідування матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя вважає достатніми, а посилання скаржника у скарзі на неповноту досудового розслідування і в цьому контексті на необхідність проведення додаткових слідчих і інших дій, наведені у скарзі, як необґрунтовані і такі, що з огляду на сукупність отриманих органом досудового розслідування доказів не свідчать про об`єктивну доцільність їх проведення з огляду на ті висновки, які покладені дізнавачем в основу оскаржуваної постанови.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач діяв в межах норм діючого кримінального процесуального закону України, перевірку провів належним чином, допитав осіб, що були свідками подій, зібрав і вивчив необхідні матеріали, дав їм належний аналіз та, виходячи з зібраних даних на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняв обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження.

Таким чином, вважаю, що дізнавачем проведені усі необхідні та можливі слідчі дії, за результатами проведення яких не здобуто доказів, які б вказували на наявність складу злочину, передбаченого ст. 195 КК України, відповідно постанова про закриття кримінального провадження від 29.04.2024 не підлягає скасуванню, а тому приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 55, 92, 284, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000064 від 01.03.2024 року - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09 серпня 2024 року о 15.00год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12).

Слідчий суддя ОСОБА_1