Провадження № 1-кп/161/1501/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 24 жовтня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003252, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пашева Млинівського району Рівненської області, громадянина України, українця, працюючого на посаді охоронника КП «Луцькводоканал», із середньою спеціальною освітою, з ІІ групою інвалідності, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , та, близько 19 години 22 хвилини, здійснюючи рух по вулиці Виробничій у місті Луцьку, був зупинений інспектором СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_6 та інспектором СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , які, будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування у складі наряду ГРПП «Ланка 11» на службовому транспортному засобі марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні). У подальшому, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 відмовився.

Далі, ОСОБА_4 , близько 19 години 30 хвилини 20 вересня 2024 року, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції, який перебував у форменому одязі із знаками розрізнення, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), що був розміщений на узбіччі автомобільної дороги поблизу автомийки «Аквасвіт» за адресою: АДРЕСА_3 , на водійському сидінні якого знаходився інспектор СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію надання та надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення адміністративної відповідальності, висловив капітану поліції ОСОБА_6 , який перебував на службі, пропозицію надання неправомірної вигоди за не вчинення в його інтересах дій, з використанням наданої їм влади не складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не притягнення до адміністративної відповідальності.

На втілення своїх дій, спрямованих на надання службовій особі неправомірної вигоди, з метою переконання в тому, що неправомірна вигода безперешкодно буде прийнята вказаними працівниками поліції і що вони її не відхилять, та продемонструвати їм свою готовність надати неправомірну вигоду, ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), що був розміщений на узбіччі автомобільної дороги поблизу автомийки «Аквасвіт» за адресою: АДРЕСА_3 , у якому знаходились інспектор СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_6 та інспектор СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_7 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, близько 19 години 53 хвилини 20 вересня 2024 року, поклав між передніми сидіннями службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні) грошові кошти в сумі 2 000 гривень, надавши тим самим інспектору СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітану поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , які перебували на службі, неправомірну вигоду за не вчинення відносно нього дій з використанням наданої поліцейським влади не складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно він 20 вересня 2024 року, керував автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , та, близько 19 години 22 хвилини, здійснюючи рух по вулиці Виробничій у місті Луцьку, був зупинений працівниками поліції, яким в подальшому, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), висловив пропозицію надання неправомірної вигоди за не складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не притягнення до адміністративної відповідальності, після чого поклав між передніми сидіннями 2 000 гривень.

Не заперечив, що висловив пропозицію та поклав між передніми сидіннями службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні) грошові кошти в сумі 2 000 гривень, надавши тим самим працівникам Національної поліції, які перебували на службі, неправомірну вигоду за не складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не притягнення до адміністративної відповідальності.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки і в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Під час судових дебатів прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1 100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вчинив умисний нетяжкий злочин, який, відповідно до примітки ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням, однак раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, тяжких наслідків не настало, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ІІ групу інвалідності, офіційно працевлаштований, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, наявності пом`якшуючих покарання обставин та обставини, що його обтяжує, з огляду на його майновий стан і наявність постійного заробітку, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України, в межах санкції частини статті, у виді штрафу.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Даних щодо наявності у кримінальному провадженні процесуальних витрат прокурором не надано.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати у даному кримінальному провадженні захід кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави грошових коштів в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень, а саме купюр номіналом 500 гривень у кількості 4 шт. з наступними серійними номерами: ЄА7612069, ЄГ9285449, ЄИ0886553, ЕГ8834918, які вилучено 20 вересня 2024 року в ході огляду місця події на узбіччі автомобільної дороги поблизу автомийки «Аквасвіт» за адресою: АДРЕСА_3 , що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень, а саме купюри номіналом 500 гривень у кількості 4 шт. з наступними серійними номерами: ЄА7612069, ЄГ9285449, ЄИ0886553, ЕГ8834918, які вилучено 20 вересня 2024 року в ході огляду місця події на узбіччі автомобільної дороги поблизу автомийки «Аквасвіт» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Виробнича, 21, що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2024 (справа №161/17533/24, провадження №1-кс/161/4755/24) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1