Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/707/23
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2024 року

Ружинський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ружин Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 18.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Топори Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина

України,освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2023 близько 18 год. ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували на зупинці громадського транспорту, що розташована по АДРЕСА_1 , де між ними виникла словесна суперечка. Під час вказаної суперечки в цей же час та в цьому ж місці, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини неповнолітньому ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 став утримувати ліктем руки за шию ОСОБА_5 та наносити удари коліном ноги в область ребер останньому. Далі ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме скроневої ділянки зліва неповнолітньому ОСОБА_5 . В результаті своїх умисних дій ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми скроневої ділянки зліва та струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч 2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, пояснив, що дійсно16 квітня 2023 перебуваючи на автобусній зупинці наніс неповнолітньому ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область грудної клітки. Після чого став утримувати ліктем руки за шию ОСОБА_5 та наносити удари коліном ноги в область ребер останньому. Потім наніс один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме скроневої ділянки зліва, які зазначені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнав частково, матеріальні збитки визнав повністю, моральну шкоду визнав в сумі 2000 грн..

Просив суд суворо його не карати та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий та його законний представник в судовому засіданні не заперечили проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання покладались на розсуд суду.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам обвинувачення, враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України правильна, оскільки він вчинив дії, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставин, що відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, критично ставиться до своїх дій, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за яким і зареєстрований, за місцем проживання характеризується позитивно.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений через відсутність основного місця роботи не має засобів для сплати штрафу та відбування покарання у виді виправних робіт, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2805 грн., моральної шкоди у сумі 30000 грн.. У судовому засіданні позивач та його законний представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у письмовій формі у позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі..

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, оскільки заявлений розмір моральної шкоди у сумі 30000 вважає надмірно великим.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, та наслідки від них, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Граничні межі, при визначенні розміру моральної шкоди законодавством не встановлені.

Оцінюючи завдану потерпілому ОСОБА_5 моральну шкоду, суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, їх глибину, тяжкість вимушених змін у житті потерпілого.

Враховуючи вищезазначені обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. є завищеним. Необхідним, достатнім розміром для компенсації його немайнових втрат суд вважає суму у розмірі 10000,00 гривень, а тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити частково, на суму 10000,00 грн., що є достатньою компенсацією за спричинені йому моральні страждання.

Також, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом установлено, що умисними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано збитків в сумі 2805 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченого.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (Сто п`ятдесят) годин.

Початок строку відбування покарання у виді громадських робіт обчислюється з моменту початку виконання цих робіт за визначеним місцем роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяну кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., матеріальну шкоду в розмірі 2805 грн. (Двох тисяч вісімсот п`ять) грн..

В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження також мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .