Провадження № 1-кс/344/6116/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000342 від 21.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, 19.08.2024р., за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудове розслідування розпочате відповідно до матеріалів відділу протидії кіберзлочинам ДКП НПУ про те, що група осіб із числа жителів Івано-Франківської області в період дії військового стану на території України незаконно відчужила та перереєструвала об`єкти нерухомого майна чим спричинила шкоду у особливо великих розмірах.

Крім встановлено факт того, що службові особи державного підприємства Івано-Франківської області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах інших осіб, здійснили виготовлення фіктивної документації, чим спричинили тяжкі наслідки.

В ході досудового розслідування було встановлено, що жителем міста Івано-Франківська, діючи за попередньою домовленістю було організовано незаконну схему щодо перереєстрації та подальшого відчуження об`єктів нерухомості на підставі підроблених документів. до якої залучено ряд осіб та організацій.

Так, діючи за попередньою домовленістю підставні особи гр. України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , консультуючись із жителем АДРЕСА_1 з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном дійшли змови з Державним реєстратором Олешанської сільської ради ОСОБА_7 , та Державним реєстратором Угринівської сільської ради ОСОБА_8 які з використанням своїх повноважень, здійснили перереєстрацію нерухомого майна з відповідним внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру нерухомого майна.

15 лютого 2024 року державним реєстратором Олешанської сільської ради ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу укладеного нібито 17.10.2003 між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під номером 2493 (бланк серія/№ НОМЕР_1 ) та технічного паспорту на квартиру виготовленого ТОВ «Є. Констракшин» (6), було перереєстровано право власності на житлове приміщення (квартиру) за адресою АДРЕСА_2 , яке перебувало на право власності ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до оперативної інформації, було встановлено, що гр. ОСОБА_9 , дуже тривалий період часу перебуває за межами території України, а саме на території російської федерації, що підтверджується допитами свідків.

Таким чином наявні достатні підстави вважати, що об`єкт нерухомого майна № 040, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом оману використовуючи підроблені документи була незаконно перереєстрована.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040), належить на праві власності ОСОБА_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву за змістом якої клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі та просив слухати без його участі. Також у поданому клопотанні просила розгляд клопотання проводити без виклику особи (представників), у володінні якої знаходиться майно.

Власник майна в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено, що це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії постанови слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , від 07.06.2024 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040), належить на праві власності ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання слідчого подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт слідчий, погоджене прокурором, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040), належить на праві власності ОСОБА_5 ., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000342 від 21.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040), заборонити розпоряджатись вказаним майном та вчиняти реєстраційні дії, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10