Справа № 442/7163/24
Провадження № 1-кп/442/329/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження №0000180 від 16.08.2024 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не є депутатом, не є адвокатом, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Львівського апеляційного суду від 21.01.2020 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, -

встановив:

Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження:

ОСОБА_2 , 15.08.2024 орієнтовно о 15.48 год., перебуваючи в магазині «Аврора», що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи особисті інтереси, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_3 залишив свій пакет з особистими речима на пакувальному столику при вході до магазину та відійшов здійснити покупки, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшов до зазначеного столу та шляхом вільного доступу, діючи умисно, витягнув з нього паспорт громадянина України, а саме: ID-картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 02.08.2024 сервісним центром №4623, тримаючи в руках, оглянув останній, переконавшись в тому, що це паспорт, викрав вказаний документ та утримуючи у лівій руці, покинув зазначений магазин, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, таким чином довів свій протиправний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.3 ст.357 КК України, тобто незаконно заволодів паспортом ОСОБА_3 шляхом його викрадення.

Прокурор ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_2 та за підписом захисника ОСОБА_5 , подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Потерпілий ОСОБА_3 подав заяву, згідно якої згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за частиною за ч.3 ст.357 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.3 ст.357 КК України, покарання у виді штрафу у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання на даній стадії суд не вбачає.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ DVD-R диск із файлами відеозапису подій за 15.08.2024 - залишити при матеріалах справи.

Речовий доказ паспорт (ID карта) на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , виданий 02.08.2024 сервісним центром 4623 та переданий на зберігання ОСОБА_3 - залишити в останнього.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1