Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/644/24
провадження № 1-кп/624/74/24
ВИРОК

іменем України

селище Кегичівка 29 липня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області,

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю т.в.о. секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні в залі суду сел. Кегичівка кримінальне провадження № 0000044 від 13 квітня 2024 року, відповідно до якого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Вовківка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат, навідник 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч. 1 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Однак, ОСОБА_3 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

На початку грудня 2023 року, точного дати та часу не встановлено, знаходячись перебуваючи на військовій службі, достовірно знаючи, що відповідно до п. 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня1993 № 340 (зі змінами), посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспит у територіальному сервісному центрі МВС, з метою використання, діючи умисно, для уникнення проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до планів і програм, складення теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 в соціальній мережі «Facebook» знайшов оголошення про отримання водійського посвідчення без здачі законодавством заліків, зв`язавшись з невстановленою у ході досудового передбачених чинним розслідування особою за невстановлених обставин, замовив виготовлення завідомо підробленого водійського посвідчення на власне ім`я з категоріями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із внесеними неправдивими відомостями щодо його отримання у встановленому законом порядку і яке підтверджує право його власника на керування транспортним засобом.

При цьому, ОСОБА_3 посприяв невстановленій у ході досудового розслідування особі у підробленні вказаного офіційного документу шляхом надання власних анкетних даних (надіслав особі дані паспорта, та своє власне фото), тим самим вчинивши пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи з метою його використання.

В подальшому, приблизно через два тижні після замовлення, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 отримав від вищевказаної невстановленої особи раніше замовлене водійське посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 18 вересня 2023 ТСЦ 8041 з відповідним відтиском печатки, з метою подальшого його незаконного використання.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 України, а саме співучасть, шляхом надання засобів для підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права з метою використання його підроблювачем.

12 квітня 2024 року під час перевірки інспектором РПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області дотримання ОСОБА_3 правил дорожнього руху та зупинки його автомобіля на автодорозі АДРЕСА_1 , останній підтвердив повноваження, щодо керування транспортними засобами шляхом пред`явлення посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 видане 18 вереся 2023 ТСЦ 8041, на ім`я ОСОБА_3 достовірно знаючи, що воно є підробленим.

Відповідно до даних ІПНП посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 видане 18 вересня 2023 ТСЦ 8041, на ім`я ОСОБА_3 відсутнє в базі.

Відповідно до висновку експерта №CE-19/121-24/10816-ДД від 18 квітня 2024 встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 18 вересня 2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України. Посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 18 вересня 2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлене комбінованим способом: всі зображення лицьового та зворотного боків бланку (окрім індивідуальної інформації, якою персоналізований бланк, серпії номеру бланка та вихідних реквізитів виробника бланка) нанесені за допомогою знакосинтезуючого пристрою зі струменевим способом друку; індивідуальна інформація, якою персоналізований бланк, серії номеру бланка та вихідних реквізитів виробника бланка нанесені трансферним способом друку.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана заява обвинуваченого, складена в присутності захисника ОСОБА_7 , про беззаперечне визнання винуватості, згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування 0000044 від 13 квітня 2024 року та документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема протокол допиту підозрюваного (а.с.71-73).

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їхній сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 5 ст.27, ч. 1 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення шляхом пособництва та використання завідомо підробленого документа.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 Постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного та дані про його особу.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних проступків.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ, центрі пробації не перебуває, призваний на військову службу ід час мобілізації.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст.27, ч. 1 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України у межах, установлених у санкціях вказаних частин 1,4 ст. 358 КК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості (а.с.34).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ч. 9 ст.100, ст.369-371,373,374,376,381-382 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року на майно - посвідчення водія НОМЕР_2 видане 18 вересня 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке залишено долученим до матеріалів кримінального провадження.

Речовий доказ - посвідчення водія НОМЕР_2 видане 18 вересня 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення технічної експертизи документів у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1