Справа № 286/2998/24
У Х В А Л А

01 серпня 2024 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням та просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 від 04.06.2024 по справі №286/2312/24 на автомобіль марки «Нива-Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , але перебуває в її фактичному володіння та користуванні, яким відповідно до довіреності вона має право користуватись та розпоряджатися, а також зобов`язати слідче відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області повернути належний їй автомобіль, мотивуючи тим, що 01.06.2024 о 15 год. 30 хв. в с. Словечне Коростенського району по вул. Київська ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Нива-Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення із мотоциклом марки «Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Того ж дня належний їй автомобіль марки «Нива-Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено працівникам поліції відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області та поміщено на штраф майданчик вказаного відділу поліції.

Після цього, а саме 04.06.2024 на вищезазначений автомобіль було накладено арешт ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_4 по справі №286/2312/24 та він зберігається у відділі поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області. Вказаний арешт було здійснено в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділенням відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області. На даний час вказане кримінальне провадження закрито, а тому необхідність у зберіганні її автомобіля у відділі поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області минула, так як в рамках кримінального провадження було проведено всі необхідні слідчі дії та прийнято кінцеве рішення.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися. Заявник в своїй заяві просить судове засідання провести без її участі.Слідчий не повідомив про причини неявки, хоча відповідно до положень ч.2 ст. 174 КПК України належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання.Прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі. В задоволенні клопотання заперечує, посилаючись на те, що процесуальним прокурором вивчається законність закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 286 КК України.

Неявка учасників справи відповідно до положень ст.ст.172-174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Врахувавши позиції заявника та прокурора, наведені в їх письмових заявах, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим відділенням відділу поліції №1 Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 02.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду від 04.06.2024 у справі №286/2312/24 було накладено арешт на автомобіль марки «Нива-Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_6 , та мотоцикл марки «Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , вилучені 01.06.2024 під час проведення огляду місця події в с. Словечне Словечанської ТГ Коростенського району, які є речовими доказами та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном та залишено на зберіганні за відділом поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвалюючи вказане рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив із того, що слідчим було доведено належними та допустимими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ст. 170 КПК України, зокрема існування розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і у разі не накладення на нього арешту воно може бути пошкоджене чи знищене.

В ст. 174 КПК України законодавець закріпив можливість власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, правом на вирішення питання про скасування арешту майна закон наділяє слідчого суддю або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, а також прокурора, але тільки у випадку закриття саме ним кримінального провадження.

Тобто, з наведених положень закону випливає, що хоча чинний КПК України і наділяє слідчого правом на закриття кримінального провадження з визначених підстав, але при цьому не відносить до його повноважень вирішення питання про скасування арешту майна.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, що передбачено ст. 2 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Заявник у своїй заяві посилається на те, що на даний час вказане кримінальне провадження закрито, а тому необхідність у зберіганні її автомобіля у відділі поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області минула, так як в рамках кримінального провадження було проведено всі необхідні слідчі дії та прийнято кінцеве рішення.

КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється. Однак логічне тлумачення відповідної норми, дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Слідчий суддя бере до уваги, що арешт на зазначене майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно ж до витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000206 від 02.06.2024 в розділі «Наслідок розслідування кримінального правопорушення» - закрито п.2 ч.1 ст. 284 КПК України 30.07.2024. Однак, сама постанова про закриття кримінального провадження до заяви про скасування арешту майна не долучена.

Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги заперечення прокурора щодо скасування арешту майна, оскільки, як стверджує останній, процесуальним прокурором вивчається законність закриття 30.07.2024 кримінального провадження №0000206 від 02.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відтак, зважаючи, що згідно вимог ч.6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору і прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю; прокурором на даний час вивчається законність закриття 30.07.2024 кримінального провадження №0000206 від 02.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому накладено арешт на майно заявника, тому на даний час підстави необхідності застосування такого продовжують існувати та відповідно клопотання подано передчасно.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст.100, 170, 173,174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000206 від 02.06.2024, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1