Справа № 352/2047/24
Провадження № 1-кп/352/250/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за № 0000184

за обвинуваченням ОСОБА_9 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, особа з інвалідністю 3 групи, зі слів на утриманні дитина 2009 року народження, розлучений, не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України ( далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

18 квітня 2024 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем марки Фольксваген Кадді, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався у лівій смузі для руху в напрямку АДРЕСА_2 по автодорозі Н-09 Мукачево Львів.

Під час руху на закругленій ділянці дороги біля вулиці Рильського ОСОБА_9 допустив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги в умовах її заокруглення ліворуч по напрямку його руху, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над вищевказаним автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху в межах дії дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна лінія», де передньою частиною керованого ним автомобіля допустив пряме зіткнення із передньою частиною автомобіля марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч під керуванням ОСОБА_8 і в якому перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_9 допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме:

-Пункту 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-пункту 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-пункту 10.1, відповідно до якого перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-пункту 11.4, відповідно до якого на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;

-пункту 12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-пункту 13.1, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечного інтервалу.

В зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_14 Правил дорожнього руху сталось зіткнення автомобілів, внаслідок якого пасажири автомобіля Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_3 отримали тілесні ушкодження, а саме:

- ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із переломом поперечного відростка L4 хребця справа, правобічним черезсуглобовим переломом на L5-S1 рівні, краєвим переломом L5 хребця без стенозу хребетного каналу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення;

- ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із компресійним переломом шостого шийного хребця, синцями та саднами ділянки шиї, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_14 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ІІ. докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

ОСОБА_14 в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі та пояснив, що визнає повністю фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Рухався 19 квітня 2024 року приблизно о 22 годині 30 хвилин з Франківська додому на автомобілі Кадді. Тоді падав дощ, в зв`язку із чим дорога була мокрою. В автомобілі більше нікого не було, був тільки він. Перед початком руху перевіряв технічний стан. Автомобіль належить другові. Він їхав зі швидкістю близько 70 кілометрів на годину. На автомобілі було увімкнено близьке світло фар. Дорога освітлювалась. На повороті він не впорався з керуванням та відчув зіткнення. Коли почало зносити автомобіль, він пробував гальмувати, однак це не дало результатів. Внаслідок зіткнення він втратив свідомість. Його автомобіль виїхав на зустрічну полосу, де відбулось зіткнення із автомобілем, що рухався назустріч. Вказане він бачив на відеозаписах під час досудового розслідування. Зазначив, що наразі посвідчення водія не має. Раніше було посвідчення водія, приблизно 7 років тому, потім не склав іспити і посвідчення йому не повернули. Загалом має досвід керування зі шкільних років. Збитки потерпілим не відшкодував, спричинена шкода відома. Вину визнає, щиро кається.

Учасники судового процесу визнали та не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд встановив, що обвинувачений вірно розуміє зміст обвинувачення, у Суду відсутні сумніви в добровільності позиції обвинуваченого, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Позиція ОСОБА_14 щодо визнання фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також кваліфікацію кримінального правопорушення узгоджена із захисником, який також вважає недоцільним досліджувати докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Учасники судового процесу, кожен окремо, пояснили Суду, що їх позиція є добровільною та їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини вчинення кримінального правопорушення згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також кваліфікацію кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

В зв`язку із викладеним, Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і постановив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів в частині розміру судових витрат, речових доказів, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого.

В частині цивільного позову, в зв`язку із невизнанням його обвинуваченим, Суд постановив проводити дослідження доказів в повному обсязі,

ІІІ. мотиви зміни обвинувачення

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі, містить посилання на порушення ОСОБА_14 пунктів 1.2, 2.1 та 13.1 Правил дорожнього руху.

Суд вважає безпідставним посилання на вказані пункти (пункт 13.1 в частині порушення правил стосовно недотримання безпечної дистанції), в зв`язку із чим не викладає їх у формулюванні обвинувачення, визнаного Судом доведеним, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів. Вказана норма не містить будь-яких вимог до водіїв, а тільки встановлює, що в Україні діє правосторонній рух. Виїздом на зустрічну смугу ОСОБА_14 не скасував правосторонній рух в Україні, а тільки порушив інші вимоги законодавства, зокрема пункт 11.4, відповідно до якого забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до пункту 2.1а водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. ОСОБА_14 дійсно не мав при собі посвідчення водія та на цей час таке посвідчення у нього відсутнє. Однак вказане порушення не містить причинний зв`язок із наслідками його дій, що призвели вчинення кримінального правопорушення, а саме спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження. В зв`язку із викладеним, порушення цього пункту Правил не містить в собі ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до пункт 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Тлумачення безпечної дистанції надано в пункті 1.9 Правил дорожнього руху, відповідно до яких такою є відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

ОСОБА_14 допустив зіткнення із автомобілем, що рухався в зустрічному напрямку, а не попереду по тій самій смузі, а тому в його діях відсутні порушення пункту 13.1 щодо недотримання безпечної дистанції.

Недоведеність порушення вказаних пунктів правил в цілому не впливає на факт вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення за обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

IV.Мотиви призначення покарання

Суду надані наступні документи, що характеризують особу:

-довідка від 19 квітня 2024 року, згідно із якою ОСОБА_14 госпіталізований в медичний заклад в зв`язку із отриманою політравмою;

-довідка від 25 квітня 2024 року про перебування ОСОБА_14 на замісній терапії;

-результат токсикологічного дослідження ОСОБА_14 від 19 квітня 2024 року, відповідно до якого етанолу в крові не виявлено;

-довідка від 25 квітня 2024 року про перебування ОСОБА_14 на стаціонарному лікуванні;

-інформація про те, що ОСОБА_14 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних;

-витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно із яким накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_14 ;

-довідка МСЕК про встановлення 12 липня 2021 року ОСОБА_14 3 групи інвалідності з датою чергового переогляду 12 липня 2022 року;

-довідка про склад сім`ї ОСОБА_14 ;

-виписка із медичної карти хворого ОСОБА_14 від 19 вересня 2024 року;

-характеристика з місця проживання ОСОБА_14 , згідно із якою зауважень до нього не було, депутатом не є, є особою з інвалідністю 3 групи;

-інформація щодо судимостей ОСОБА_14 , відповідно до якої у ОСОБА_14 відсутні непогашені судимості;

-досудова доповідь, складеної уповноваженою особою відділу пробації, згідно із висновком якої уповноважена особа органу пробації вважає, що виправлення ОСОБА_14 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку

В судових дебатах:

- прокурор просив призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі статті 75 КК України звільнити від відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК України

-потерпіла, законний представник потерпілих та представник потерпілої, кожен окремо, просили призначити покарання без застосування статті 75 КК України. Потерпілий окремо зазначив про необхідність, на його думку, пожиттєво позбавити права керування транспортними засобами;

-захисник, просив призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнити від відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-обвинувачений погодився із думкою захисника та просив вибачення у потерпілих.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначення покарання Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ніде не працює та є особою з інвалідністю 3 групи. При цьому відповідно до характеристики за місцем проживання скарг на нього не надходило.

В обвинувальному акті вказано що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_14 , є його щире каяття. Про наявність цієї обставини в судових дебатах висловились прокурор та захисник. Суд вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується щире каяття ОСОБА_14 з огляду на наступне.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Вказані висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Однак, окрім визнання ОСОБА_14 своєї вини, Суду не надані відомості про його конкретні дії, спрямовані на виправлення ситуації, зокрема відшкодування шкоди потерпілим. Суд звертає увагу, що подія відбулась 19 квітня 2024 року та з моменту спричинення тілесних ушкоджень до дати дебатів 15 листопада 2024 року, тобто майже протягом 7 місяців, ОСОБА_14 запропонував відшкодувати шкоду єдиний раз, а саме 14 листопада 2024 року, про що зазначили в дебатах обвинувачений, його захисник, потерпіла та представник потерпілої. При цьому, після відмови потерпілих від написання розписки про відсутність претензій, ОСОБА_14 не вжив реальних заходів щодо відшкодування шкоди.

За таких обставин, Суд не вбачає в діях ОСОБА_14 щирого каяття.

Суд вважає нерелевантним посилання захисника на судову практику про визнання щирим каяття, зокрема постанову Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі 643/13256/17 з огляду на наступне.

Згідно із висновком Верховного Суду в цій справі, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Хоч ОСОБА_14 і визнав свою вину та надав правдиві показання, а також зазначив, що співчуває потерпілому та готовий понести покарання, однак він не вжив заходів щодо виправлення ситуації протягом майже 7 місяців з моменту спричинення тілесних ушкоджень, а також не намагався протягом тривалого часу відшкодувати завдані злочином збитки, окрім висловленої за один день до дебатів пропозиції часткового відшкодування коштів. При доказів реальних дій та хоча б часткового відшкодування збитків, зокрема шляхом скерування їх потерпілим, Суду не надано.

Сторони не заявили про наявність інших обставин, що пом`якшують покарання, а також такі обставини не встановлені Судом.

Одночасно Суд у відповідності до пункту 6 частини першої статті 67 КК України визнає обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні конкретного виду покарання суд враховує, що санкцією частини першої статті 286 КК України передбачені такі альтернативні види покарання, як штраф, виправні роботи, арешт або обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, яка, хоч раніше і не судимий та є особою з інвалідністю 3 групи, однак ніде не працює, не перебуває на військовому обліку, отримує пенсію та відсутні відомості про його самостійні заробітки, відсутність обставин, що пом`якшують покарання і навпаки наявність обставини, яка обтяжує його покарання, Суд вважає, що такі види покарання як штраф, виправні роботи та арешт будуть недостатніми для виправлення ОСОБА_14 та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, ОСОБА_14 має бути призначено покарання у виді обмеження волі.

При призначенні цього виду покарання Суд бере до уваги, що сторонами не надано та Судом не встановлено відношення ОСОБА_14 до будь-якої з категорій осіб, щодо яких у відповідності до частини третьої статті 61 КК України не застосовується цей вид покарання.

Згідно вимог частини другої статті 61 і санкції частини першої статті 286 КК України, обмеження волі за цей вид кримінального правопорушення призначається на строк від одного до трьох років.

При обранні конкретного розміру обраного покарання Суд враховує, що ОСОБА_14 раніше не судимий, визнав вину повністю, в зв`язку із чим Суд вважає недоцільним призначати покарання в максимальному розмірі, про яке просили як прокурор, так і захисник разом з обвинуваченим.

Одночасно, враховуючи спричинення шкоди кільком потерпілим, керування транспортним засобом за відсутності відповідних прав, Суд вважає також недостатнім призначення покарання в мінімальному розмірі

Таким чином, достатнім для досягнення мети, передбаченої статтями 50,65 КК України, буде покарання ОСОБА_14 у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

З аналогічних підстав Суд вважає, що строк додаткового покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_14 права керування транспортними засобами має становити також 2 роки.

Суд звертає увагу, що, хоч наразі і відсутні відомості про наявність у ОСОБА_14 відповідних прав, однак вказаний факт не позбавляє його можливості звернутись та отримати їх у встановленому законом порядку в майбутньому.

А отже, відповідний вид покарання є не формальним та позбавляє ОСОБА_14 права на керування транспортними засобами протягом визначеного терміну.

Відповідно до статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких відповідно до статті 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність відомостей про вчинення ним інших правопорушень після 19 квітня 2024 року, Суд вважає, що ОСОБА_14 може виправитись без відбування покарання. При цьому Суд звертає увагу, що відповідно до проведених досліджень не встановлено перебування 19 квітня 2024 ОСОБА_14 у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських засобів, а також він не обвинувачується у перебуванні в такому стані

Суд критично ставиться до висновку досудової доповіді щодо винятковості виконання покарання в громаді з огляду на наступне. Складення досудової доповіді відбувалось за неявки ОСОБА_14 , а тому, на відміну від Суду, посадові особи органу пробації не спілкувались безпосередньо із ОСОБА_14 . Окрім того, висновок посадової особи органу пробації про не усвідомлення ОСОБА_14 наслідків своїх протиправних дій грунтується на наявності у нього двох погашених судимостей та притягнення його до адміністративної відповідальності 31 березня 2024 року.

Суд зазначає, що врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

При цьому Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 739/1140/18, відповідно до якого судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до покарання і за визначених законом умов тягне настання для такої особи відповідних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних проваджень у разі вчинення такою особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли саме виникає судимість (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості або її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язане зі спливом термінів, передбачених ст. 89 КК України, протягом яких особа повинна дотриматись визначених законом вимог та своєю поведінкою довести остаточне виправлення. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

За таких обставин, Суд вважає, що висновок органу пробації грунтується на недопустимих відомостях щодо погашених судимостей. Окрім того, притягнення ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності відбулось до вчинення ним кримінального правопорушення, а не після, тож, на думку Суду, вказаний факт також не впливає на вирішення питання щодо можливості виправлення ОСОБА_14 після вчинення ним 19 квітня 2024 року кримінального правопорушення. Одночасно у досудовій доповіді відсутні відомості про притягнення ОСОБА_14 до відповідальності після 19 квітня 2024 року.

Відповідно до частини четвертої статті 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд вважає недостатнім для випробування ОСОБА_14 встановлення йому мінімального строку, враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також особу обвинуваченого, який ніде не працює.

Відповідно до статті 76 КК України Суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_14 як безальтернативні обов`язки у відповідності до частини першої статті 76 КК України, так і передбачений пунктом 3 частини другої цієї статті обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

V.Щодо речових доказів і документів

Cтороною обвинувачення долучено наступні речові докази:

-Автомобіль Фольксваген Кадді, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі ( номер кузова) НОМЕР_4 , який зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_3 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником транспортного засобу є ОСОБА_15 . Ухвалою слідчого судді від 30 квітня 2024 року у справі № 352/2145/24 на автомобіль накладено арешт, який полягає у тимчасовому позбавленні права на користування, розпорядження та відчуження.

-Автомобіль марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі (номер кузова) НОМЕР_6 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником транспортного засобу є ОСОБА_8 . Ухвалою слідчого судді від 30 квітня 2024 року у справі № 352/2145/24 на автомобіль накладено арешт, який полягає у тимчасовому позбавленні права на користування, розпорядження та відчуження. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року частково скасовано арешт майна в частині позбавлення права на користування та автомобіль повернуто ОСОБА_8

-DVD диск із відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження;

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:

- майно, яке використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

- майно, що були предметом кримінального правопорушення конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю);

- документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Автомобіль Фольксваген Кадді, що використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, має бути повернутим його власнику ОСОБА_15 , який не знав і не міг знати про його незаконне використання як знаряддя злочину

Автомобіль Фольксваген Туаран, що був предметом кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, має бути повернутим його власнику ОСОБА_8

DVD диск підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.

VI.Щодо процесуальних витрат

Стороною обвинувачення надано докази щодо витрат на проведення наступних експертиз під час досудового розслідування:

-на проведення інженерно-трасологічної експертизи №СЕ-19/109-24/5640-ІТ в розмірі 3029, 12 гривень;

-на проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-10/109-24/5639-ІТ в розмірі 3029,12 гривень;

-на проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-10/109-24/5741-ІТ в розмірі 6815,52 гривні;

У відповідності до частини першої статті 122 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із викладеним, витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_14

VII. щодо цивільного позову

ОСОБА_11 ( далі- Позивач-1), ОСОБА_12 (далі Позивач-2), ОСОБА_13 ( далі Позивач-3), ОСОБА_8 ( далі Відповідач-4) пред`явлено до ОСОБА_9 ( далі Відповідач) позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Від імені Позивача-2 та Позивача-3 діє законний представник ОСОБА_8 ( Позивач-4).

Стислий виклад позиції сторін

Позивачі вказують, що внаслідок зіткнення автомобілів з провини Відповідача Позивачам 1-3 спричинено тілесні ушкодження, які призвели до зміни звичайного ритму життя.

Так, Позивач-1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої хребетної травми із переломом поперечного відростка L4 хребця справа, правобічним черезсуглобовим переломом на L5-S1 рівні, краєвим переломом L5 хребця без стенозу хребетного каналу. З приводу цих ушкоджень Позивач-1 перебувала на лікуванні з 19 по 23 квітня 2024 року стаціонарно, а в подальшому амбулаторно, під час лікування відчувала больові відчуття. До цього часу відчуває наслідки, зокрема постійні болі, відсутність одужання, дискомфорт та незручності. Тривалий час була непрацездатною. Додаткові моральні страждання спричиняє поведінка відповідача, який не намагався відшкодувати завдану шкоду, але й не вибачився та не намагався зв`язатись із нею чи її родиною.

Окрім того, нею укладено договір з адвокатом, на правову допомогу якого витрати складають 40000 гривень.

Позивач-2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із компресійним переломом шостого шийного хребця, синцями та саднами ділянки шиї, а також закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, синцями і саднами в ділянці голови, садна в ділянці грудної клітки і живота. З приводу цих ушкоджень Позивач-2 перебував на лікуванні з 19 по 25 квітня 2024 року стаціонарно, під час лікування терпів больові відчуття під час проведення процедур. Після виписки постійно відчуває наслідки нанесених травм: постійні болі, дискомфорт та больові відчуття.

Позивач-3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцями в ділянці обличчя та лівої вушної раковини, садна в ділянці шиї.

Позивач-4 отримував продовжує зазнавати душевних страждань, оскільки продовжує відсувати страх за здоров`я дітей та дружини.

Внаслідок зіткнення належний йому автомобіль отримав значні тілесні ушкодження та на нього було накладено арешт ухвалою слідчого судді. Це спричинило непередбачувані незручності та він змушений був тривалий час користуватись громадським транспортом. Додаткові моральні страждання спричиняє поведінка відповідача, який не намагався відшкодувати завдану шкоду, але й не вибачився та не намагався зв`язатись із ним чи його родиною.

Позивачі обгрунтовують свої вимоги статтями 22, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, а Позивач-1 додатково щодо витрат на правову допомогу також статтями 118, 120, 124 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, Позивачі просять стягнути з Відповідача:

-200000 гривень завданої моральної шкоди на користь Позивача-1;

-200000 гривень завданої моральної шкоди на користь Позивача-2;

-50000 гривень завданої моральної шкоди на користь Позивача-3;

-50000 гривень завданої моральної шкоди на користь Позивача-4;

-40000 гривен витрат на правову допомогу на користь Позивача-1

Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу. Вказує, що Позивачем-1 не надано акту виконаних робіт. Вважає, що заявлена сума не відповідає критерію розумності.

В дебатах захисник висловив спільну із Відповідачем думку, що в частині стягнення моральної шкоди позов підлягає задоволенню на суму 100000 гривень, а в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовлено. Звернув увагу, що Відповідач також отримав тілесні ушкодження, є особою з інвалідністю 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2100 гривень, а тому не має коштів для відшкодування заявленої суми моральної шкоди.

Захисник Відповідача в судовому засіданні також звернув увагу на відсутність висновку експерта щодо визначення розміру шкоди

Докази, досліджені Судом

1.Висновок експерта № 333 від 10 липня 2024 року.

Згідно із підсумками висновку Позивачеві-1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із переломом поперечного відростка L4 хребця справа, правобічним черезсуглобовим переломом на L5-S1 рівні, краєвим переломом L5 хребця без стенозу хребетного каналу, рана в лівій надбровній ділянці

2.Висновок експерта № 334 від 10 липня 2024 року.

Згідно із підсумками висновку Позивачеві-2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із компресійним переломом шостого шийного хребця, синцями та саднами ділянки шиї, а також закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, синцями і саднами в ділянці голови, садна в ділянці грудної клітки і живота.

3.Висновок експерта № 332 від 10 липня 2024 року.

Згідно із підсумками висновку Позивачеві-3 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцями в ділянці обличчя та лівої вушної раковини, садна в ділянці шиї.

4.Свідоцтво про народження Позивача-2, батьками якого є Позивач-1 та Позивач-4

5.Свідоцтво про народження Позивача-3, батьками якого є Позивач-1 та Позивач-4

6.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Туаран, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є Позивач-4.

7.Договір про надання правової допомоги, укладений між Позивачем-1 та адвокатом ОСОБА_16 від 02 травня 2024 року.

Згідно із пунктом 1 Договору, його предметом є захист та представництво Позивача- у цьому кримінальному провадженні, а також інші пов`язані із цим дії.

Згідно із пунктом 3 гонорар за договором становить 40000 гривень.

8.Квитанція від 02 травня 2024 року про отримання адвокатом ОСОБА_16 від Позивача-1 40000 гривень.

9.Консультативне заключення невролога від 06 серпня 2024 року, відповідно до якого Позивачеві-1 встановлений діагноз наслідків перенесеної закритої черепно-мізкової травми

10.Виписка із медичної картки стаціонарного хворого від 18 жовтня 2024 року, відповідно до якої Позивачеві-1 встановлений діагноз, пов`язаний із наслідками отриманої 19 квітня 2024 року травми.

11.Виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 27 червня 2024 року, відповідно до якої у Позивача-1 встановлений діагноз, пов`язаний із наслідками отриманої 19 квітня 2024 року травми

Фактичні обставини, встановлені судом

Позивачі 1 та 4 є батьками Позивачів 2 та 3.

19 квітня 2024 року відбулось зіткнення автомобілів марки Фольксваген Кадді, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням Відповідача та марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч під керуванням Позивача-4 і в якому перебували Позивач-1, Позивач-2 та Позивач-3

Зіткнення відбулось внаслідок порушення Відповідачем Правил дорожнього руху.

Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля Фольксваген Туаран Позивачі 1-3 отримали тілесні ушкодження різного ступеню. А саме:

-Позивач-1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із переломом поперечного відростка L4 хребця справа, правобічним черезсуглобовим переломом на L5-S1 рівні, краєвим переломом L5 хребця без стенозу хребетного каналу, рана в лівій надбровній ділянці

-Позивач-2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із компресійним переломом шостого шийного хребця, синцями та саднами ділянки шиї, а також закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, синцями і саднами в ділянці голови, садна в ділянці грудної клітки і живота.

-Позивач-3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцями в ділянці обличчя та лівої вушної раковини, садна в ділянці шиї.

Позивач-1 неодноразово перебував на лікуванні в медичних закладах в зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями, в тому числі останній раз 18 жовтня 2024 року.

Позивачі-2 та 3 перебували на стаціонарному лікування в медичному закладі в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями з 19 по 25 квітня 2024 року, про що зазначено в мотивувальній частині висновків №№ 332 та 334.

Автомобіль марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності Позивачеві-4 та з 30 квітня по 14 серпня 2024 року на нього було накладено арешту у вигляді заборони на користування. До цього часу на нього накладено арешт у вигляді заборони розпорядження та відчуження.

Висновки Суду

щодо наявності моральної шкоди

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України Суд розглядає справу:

- в межах позовних вимог Позивача-1 щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок фізичному болю, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї;

- в межах позовних вимог Позивача-2 щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок фізичному болю, яких він зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я;

- в межах позовних вимог Позивача-3 щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок фізичному болю, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я;

- в межах позовних вимог Позивача-4 щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів його сім`ї, а також щодо неможливості користуватись автомобілем.

Суд вважає доведеним факти спричинення вищевказаної моральної шкоди кожному із Позивачів окремо, окрім моральної шкоди, заподіяної Позивачеві-4 через неможливість користуватись протягом тривалого часу належним йому автомобілем.

В цій частині Суд вважає необгрунтованими доводи Позивача через наступне.

По-перше, неможливість користування автомобілем через накладення на нього арешту не відноситься до будь-якого із визначених статтею 23 Цивільного кодексу України випадків.

По-друге, неможливість користування Позивачем-4 автомобілем знаходиться в причинному зв`язку із рішенням слідчого судді, а не діями Відповідача. Хоча опосередковано дії Відповідача вплинули на необхідність накладення арешту, однак остаточне рішення постановлено слідчим суддею. При цьому Суд звертає увагу, що з 14 серпня 2024 року автомобіль знаходиться в користуванні Відповідача-4 на підставі ухвали Суду, якою частково скасовано накладений раніше арешт.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру

Суд погоджується що вказаний факт спричинив певні зміни до звичайного для Позивача-4 ритму життя та спричинив певні незручності, однак Позивачем-4 не наведено доказів саме моральних страждань через ці обставини, а також не доведено, що відсутність можливості користуватись власним автомобілем призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру

При цьому тягар доказування наявності моральної шкоди та причинного зв`язку покладається саме на позивача, що корелюється із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20.

В іншій частині Суд вважає позовні вимоги щодо спричинення моральної шкоди обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

щодо розміру моральної шкоди

При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, Суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 та відповідно до яких Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

В зв`язку із викладеним, Суд не бере до уваги доводи захисника щодо відсутності висновку експерта щодо визначення розміру моральної шкоди та вважає, що такий розмір може бути визначений і за відсутності відповідного висновку.

Щодо Позивача-1 Суд бере до уваги тривалість завданих моральних страждань самій Позивачці, яка продовжує проходити лікування з 19 квітня 2024 року і, як мінімум, до 18 жовтня 2024 року. При цьому Суд вважає очевидним факт спричинення страждань через необхідність проходження лікування від травм, отриманих Позивачкою, зокрема перелому.

Також Суд бере до уваги, що моральна шкода спричинена через моральні страждання, заподіяні Позивачці-1 не тільки через ї власні ушкодження, але й шкоду, спричинену її дітям, які також є постраждалими від неправомірних дій Відповідача.

За таких обставин Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Позивача-1 в повному обсязі.

Стосовно Позивачів 2 та 3 Суд, хоча і оцінює моральні страждання кожного окремо, однак звертає увагу на те, що фактичні обставини є ідентичними. Так, обидва цих Позивачі перебували в лікарні протягом нетривалого періоду часу, а саме одного тижня. Відомості щодо подальших звернень до лікарні або зміни життя в зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями Суду не надані, в зв`язку із чим Суд вважає надмірним розмір моральної шкоди, зазначений в позовній заяві.

При цьому, якщо Позивачеві-3 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців та саден, які мають більш швидкоплинний характер для вилікування, то Позивач-2 отримав, крім аналогічних, тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетної травми із компресійним переломом шостого шийного хребця.

Безумовно, характер лікування, проходження лікувальних та відновлювальних процедур та, як наслідок розмір спричиненої моральної шкоди для Позивача-2 є більшим, ніж для Позивача -3.

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що позовні вимоги Позивача-2 підлягають задоволенню в розмірі 100000 гривень, а Позивача-3 в розмірі 30000 гривень.

Стосовно позовних вимог Позивача-4 Суд визнає їх обгрунтованими частково в частині доведення наявності моральної шкоди через заподіяні душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів його сім`ї

В той же час розмір моральної шкоди, вказаний в позовній заяві Суд вважає надмірним та вважає, що достатнім розміром буде стягнення суми 30000 гривень.

стосовно витрат на професійну правову допомогу

Відповідно до частини другої статті 120 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Відповідно до частини першої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Позивачем-1 документально підтверджено понесені нею судові витрати на правничу допомогу, а саме надано копії договору про надання правничої допомоги та квитанцію про оплату 40000 гривен на виконання цього договору.

Суд не погоджується із доводами захисника про безпідставність цих витрат та відсутність доказів виконання конкретних дій, оскільки договір укладено 02 травня 2024 року. Адвокат ОСОБА_17 здійснював представництво інтересів потерпілого під час як досудового розслідування, що підтверджується текстом обвинувального акту, в якому він вказаний, так і в ході всього судового розгляду справи з серпня 2024 року до 15 листопада 2024 року.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, на яку посилається захисник, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

На думку Суду, надана у провадженні професійна правнича допомога відповідає означеним критеріям навіть за відсутності актів виконаних робіт, оскільки відповідні послуги надавались, як мінімум, під час судових засідань як адвокатом ОСОБА_17 , так і захисником ОСОБА_10 .

Суд вважає, що надання відповідних послуг навіть під час виключно судових засідань достатньо для відповідності заявлених витрат критеріям, визначеним частиною четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, в зв`язку із чим задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 128, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням. Встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_11 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_8 заподіяну моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_9 та який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 заподіяну моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_9 та який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 заподіяну моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_9 заподіяну моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_11 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_8 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень

Речові докази:

-Автомобіль Фольксваген Кадді, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі ( номер кузова) НОМЕР_4 , який зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_3 , повернути власнику транспортного засобу ОСОБА_15

-Автомобіль марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі (номер кузова) НОМЕР_6 залишити власнику ОСОБА_8 .

-DVD диск із відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30 квітня 2024 року у справі № 352/2145/24 на Автомобіль Фольксваген Кадді, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі ( номер кузова) НОМЕР_4 , який зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_3 та автомобіль марки Фольксваген Туаран, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі (номер кузова) НОМЕР_6 який зберігається у власника ОСОБА_8 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення

-інженерно-трасологічної експертизи №СЕ-19/109-24/5640-ІТ в розмірі 3029, 12 гривень;

-на проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-10/109-24/5639-ІТ в розмірі 3029,12 гривень;

-на проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-10/109-24/5741-ІТ в розмірі 6815,52 гривні;

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після оголошення обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати іншим учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_18