Справа № 159/7716/24
Провадження № 1-кп/159/775/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000388 від 02.11.2024 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель Волинської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2023 зобов`язано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 чистини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 серпня 2023 року і до повноліття дітей. Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок, щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в період часу з 01.05.2024 по 31.10.2024, ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_2 у вказаний період часу будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2018, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, і документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 21935,82 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів, згідно довідки розрахунку Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ станом на 13.11.2024 року становить 34649,68 гривень.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Такі обставини встановлені органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 надійшов до Ковельського міськрайонного суду 15.11.2024 в порядку ст. 302 КПК України.

Прокурор відповідно до ст. 302 КПК України в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19.11.2024 постановлено розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду обвинувального акту у визначеному ст.ст 381-382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні і за відсутності учасників судового провадження, а також без фіксування за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України; погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; згідно з ч.2 ст. 302 КПК України ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження; надав свою згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, суд вважає винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, повністю доведеною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Суд враховує також те, що обвинувачений не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього такої міри покарання як громадські роботи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1