ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7360/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1169/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ст. 336 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001546 від 17.10.2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, працевлаштованого на посаді експедитора ТОВ «Прод-Енерго», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого статтею 336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 3 (три) роки. Строк відбування покарання обчислюється з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу обвинуваченому залишено без змін у виді особистого зобов`язання. Згідно вироку, 14.09.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за викликом. З метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом під час воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ОСОБА_7 , було видане направлення № 3357 від 14.09.2023 року, на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби свідчать особисті підписи військовозобов`язаного ОСОБА_7 , в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаному для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цей же день, військовозобов`язаний ОСОБА_7 , пройшов медичний огляд районної медичної комісії у ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , та за результатами медичного огляду, проведеного військово - лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_7 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією, 15.09.2023 на 08 год 00 хв до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку до команди НОМЕР_1 - не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за статтею 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Захисник обвинуваченого, не погоджуючись із вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, просить дослідити долучені до апеляційної скарги медичні документи та надати їм оцінку. В обгрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що у вироку не вказано відповідно до вимог якого нормативного акта був проведений огляд ВЛК.

Захисник вказує, що неявка обвинуваченого до ІНФОРМАЦІЯ_4 була обумовлена його зверненням до сімейного лікаря. Фактично ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав, а обгрунтував свою неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 поважними причинами, на що ані прокурор, ані суд не відреагували. Слідчий та прокурор не приєднали до матеріалів кримінального провадження медичну документацію ОСОБА_7 , про що він просив останніх. Вказані докази не були проаналізовані судом та мають суттєве значення для прийняття обгрунтованого рішення. Також захисник звертає увагу суду на те, що за наслідками вивченням технічного запису судового засідання від 13.02.2024 встановлені істотні порушення вимог частини 3 статті 349 КПК України, а саме: суд не встановив особу обвинуваченого, суть обвинувачення не роз`яснив, а лише у ствердній формі запитав у обвинуваченого, чи зрозуміле йому обвинувачення і чи визнає він себе винним. Суд не з`ясував питання про те, чи бажає обвинувачений давати показання, чи правильно він розуміє суть обвинувачення, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, та не роз`яснив, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні вимоги, просили їх задовольнити, думку прокурора, який частково погодився з доводами захисника щодо істотних порушень положень КПК України, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно матеріалів судового провадження, розгляд провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за статтею 336 КК України проведено судом першої інстанції в порядку частини 3 статті 349 КПК України. Приписами частини 3 статті 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Верховний Суд у своїх постановах зазначає, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі частини 3 статті 349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій. Повне визнання вини, відсутність оспорювання фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку частиною 3 статті 349 КПК України. На думку суду апеляційної інстанції, цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі. Перевіркою технічного запису судового засідання від 13.02.2024 встановлено, що прокурором було оголошено зміст обвинувального акта, після чого на запитання судді: чи зрозуміле ОСОБА_7 обвинувачення, чи визнає він вину у інкримінованому йому злочині, обвинувачений відповів ствердно, після чого суд поставив на обговорення питання щодо порядку дослідження доказів. Прокурором висловлено думку щодо можливості здійснювати судове провадження в порядку, визначеному частиною 3 статті 349 КПК України. У зв`язку із наведеним, головуючий роз`яснив, що суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, допитати обвинуваченого, дослідити характеризуючі матеріали та запитав у обвинуваченого ОСОБА_7 чи не проти він такого порядку, на що обвинувачений погодився та суд ухвалив про недоцільність досліджувати обставини, перейшов до допиту обвинуваченого. З наведеного вбачається, що всупереч положень частини 3 статті 349 КПК України суд не переконався у добровільності позиції обвинуваченого, а також безпосередньо не роз`яснив обвинуваченому у судовому засіданні 13.02.2024, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити обставини, що не досліджувалися судом першої інстанції, в апеляційному порядку. З наявною в матеріалах провадження розписки обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, правильно розуміє їх зміст, а також те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після огляду обвинуваченим зазначеної розписки, суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснив, що вказану розписку йому дав підписати помічник судді, зміст цієї розписки не прочитав, та повідомив, що вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає, що ставить під сумнів правильне розуміння ОСОБА_7 наслідків розгляду провадження в порядку частини 3 статті 349 КПК України. Суд апеляційної інстанції зауважує, що відібрання у обвинуваченого розписки із вищенаведеним змістом, не звільняє суд від обов`язку роз`яснити обвинуваченому, що при розгляді обвинувального акта в спрощеному провадженні, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, він буде позбавлений права оскаржити обставини, які ніким не заперечуються та не досліджуються судом першої інстанції, в апеляційному порядку, з`ясувавши при цьому добровільність позиції обвинуваченого. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому відсутність права оскаржити обставини, які не досліджуються судом першої інстанції, в апеляційному порядку, тобто не роз`яснив суті цієї норми та правових наслідків такого розгляду.

З огляду на зміст апеляційної скарги захисника, пояснення обвинуваченого у суді апеляційної інстанції, встановлені порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно частини 1 статті 412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до пункту 3 частини 1 статі 409 КПК України, є підставами для скасування вироку. За таких обставин, реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам частини 1 статті 412, пункту 6 частини 1 статті 407; пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України. Інші доводи апеляційної скарги щодо причин неявки ОСОБА_7 15.09.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв`язку з розглядом обвинувального акта місцевим судом у порядку частини 3 статті 349 КПК, не можуть бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції. З цих підстав колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку медичним документам, які долучені захисником до апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну оцінку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 405, 407, пунктом 6 частини 1 статті 407, пункту 3 частини 1 статті 409, частиною 1 статті 412, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: