Справа № 646/4/22
№ провадження 1-кп/646/130/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.10.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 383 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Харківської обласної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на те, що, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказані кримінальні правопорушення під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021, у зв`язку з чим він усвідомлює, що відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком за це правопорушення у вигляді від 3 до 8 років може бути повністю або частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, та може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені прокурором необґрунтовані, обвинувачений не має намір впливати на свідків, має міцні соціальні зв`язки та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Згідно з ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Востаннє, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2024 року включно, без визначення застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, наявність у обвинуваченого місця роботи.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні. Так, ОСОБА_4 обвинувачується обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив інкриміновані йому злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації.

Враховуючи викладене, суд вважає, що усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він може ухилятись від суду, тобто без перешкод залишити своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. Існування вказаного ризику додатково підвищується військовою агресією рф проти України, та дією на всій території України воєнного стану. І у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в умовах чинного на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за поведінкою обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд зазначає, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, оскільки у кримінальному провадженні, наявні наслідки у вигляді смерті особи, що є реальною ознакою справжнього суспільного інтересу, а отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості обвинувачення, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ризиків, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт та вважає, що запобігти встановленому ризику можливо лише шляхом продовження застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання суду, на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наявністю у обвинуваченого судимості, а саме: за вироком Червонозаводського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2021, за яким він був засуджений до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Наведені вище обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, тому суд дійшов висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком шістдесят днів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001649 від 26.10.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.383 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 22 грудня 2024 року включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 22.12.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1