Єдиний унікальний номер 722/1621/24
Номер провадження 1-в/722/215/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника СВК №67 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке обгрунтовував тим, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до режиму відбування покарання довів своє виправлення, а тому відповідно до ст.81 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому застосування до нього ст.81 КК України вважає передчасним.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 26.07.2021 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 т.70 ККИУкраїни, зарахувати покарання відбуте з 18.06.2021 року по 25.07.2021 року включно за попереднім вироком Краматорського міського суду Донецької області.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 26.07.2021 року.

Згідно розпорядження від 28.08.2021 року, вирок Краматорського міського суду Донецької області від 26.07.2021 року набрав законної сили 26.08.2021 року.

Кінцевим строком відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі є 18.06.2025 року.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який у відповідності до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 відбув 3 роки 1 місяць 6 днів, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Вирішуючи питання щодо наявності, передбачених ст.81 КК України, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Так, згідно роз`яснень, які містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи тощо.

Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачається із особової справи, засуджений ОСОБА_4 з часу його затримання перебував в різних установах виконання покарання, а саме: з 03.04.2021 року в ДУ «Бахмутська установа виконання покарання (№6)»; з 11.08.2021 року в ДУ «Торецька виправна колонія (№2)»; з 10.04.2022 року в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Під час відбування покарання засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, зокрема: 15.05.2023 року у вигляді догани в ДУ «Сокирянська установа виконання покарання (№67)» (а.с.64);

Вказане стягнення погашене у встановленому законом порядку.

При цьому, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 заохочувався лише у двох випадках, зокрема 01.01.2024 року та 10.07.2024 року у вигляді подяк в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» (а.с76, 93).

Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.

Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. (ч.2 ст.118 КВК України).

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).

Як встановлено із матеріалів особової справи, із дослідженої характеристики, затвердженої 25.10.2022 року начальником ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», вбачається, що засуджений ОСОБА_4 станом на жовтень 2022 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався, роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та не вбачає необхідності в їх виконанні, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем та лише в якості спостерігача, не завжди робить для себе належні висновки, участі у програмах виховного впливу не приймає (а.с.40) та згідно витягу з протоколу №23/2022 засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засудженому відмовлено в переводі до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення та характеризується негативно (а.с.45).

Станом на червень 2023 року із дослідженої характеристики, затвердженої 29.06.2023 року засуджений повторно до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався, роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та не вбачає необхідності в їх виконанні, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем та лише в якості спостерігача, не завжди робить для себе належні висновки, участі у програмах виховного впливу не приймає, має одне непогашене стягнення (а.с.63) та згідно витягу з протоколу №12/2023 від 29.06.2023 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засудженому відмовлено в клопотанні перед судом про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення (а.с.70).

Станом на лютий 2024 року із дослідженої характеристики, затвердженої 29.02.2024 року засуджений з серпня 2023 року працевлаштований робітником гірничої дільниці №1, поставлені завдання намагається виконувати, в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку, в одному випадку заохочений, роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки (а.с.86) та згідно витягу з протоколу №4/2024 від 29.02.2024 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засудженому відмовлено в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення (а.с.92).

Із дослідженої характеристики, затвердженої 25.07.2024 року начальником ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», вбачається, що засуджений ОСОБА_4 повністю бере на себе відповідальність за вчинені ним дії, до працівників органів та установ виконання покарання вимушено тактовний, з серпня 2023 року працевлаштований робітником гірничої дільниці №1, поставлені завдання виконує вчасно та в повному обсязі, правил техніки безпеки не порушує, 28.08.2023 року виявив бажання приймати участь в програмах виховного впливу та надав заяву на зарахування його до навчального центру при установі на спеціальність «Машиніст каменерізної машини» по якій завершив навчання у грудні 2023 року, за час перебування в установі в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку, у двох випадках заохочувався, роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує, проявляє розумну власну ініціативу під час виконання поставлених завдань, відвідує заходи виховного характеру, реагує на них позитивно, робить для себе належні висновки (а.с.100-101).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» № б/н від 2024 року засуджений відповідно до висновку вказаної комісії довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с.109).

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Із досліджених матеріалів особової справи, які характеризують особу засудженого, суд вбачає процес певних позитивних змін, однак враховує те, що вказані зміни розпочали відбуватися в особистості ОСОБА_4 лише з 2-го півріччя 2023 року під час відбування ним покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, зокрема те, що останній на протязі більшої частини строку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, негативно характеризувався, а також тривалий час не виявляв бажання і не залучався до виконання суспільно-корисної праці та уникав робіт з благоустрою установи, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_4 , так і його відношення до праці протягом саме всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».

При цьому, процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого, на думку суду, не відповідає ступеню його виправлення, визначеного комісією установи у липні місяці 2024 року, а відповідно не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення.

З наведених підстав суд не погоджується із висновком комісії установи від липня місяця 2024 року щодо доведення виправлення засудженого та, враховуючи те, що вказаний висновок не має для суду преюдиційного значення, відхиляє його як передчасний.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 23.09.2024 року.

Суддя