Справа № 450/1357/17
Провадження № 11-о/811/6/24 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

14 серпня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання прийняття заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 15 березня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, а саме: з 14 лютого 2024 року до дати проголошення вироку у справі, але не довше ніж 60 днів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 березня 2024 року залишено ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_2 подав заяву про перегляд зазначеної ухвали Львівського апеляційного суду від 15 березня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Заявник просить відкрити провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 15.03.2024 та скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2024 про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як на підставу для перегляду посилається на Рішення Конституційного Суду України № 8-р(ІІ)/2024 від 18 липня 2024 року, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину шосту ст.615 КПК України.

Перевіривши заяву ОСОБА_2 , суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті провадження з огляду на таке.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими та виключними обставинами.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

18 липня 2024 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив Рішення № 8-р(II)/2024 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_5 , ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 615 Кримінального процесуального кодексу України (справа про гарантії судового контролю за дотриманням прав осіб, яких утримують під вартою).

Згідно з резолютивною частиною цього рішення Конституційним Судом України було визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину шосту статті 615 Кримінального процесуального кодексу України. Частина шоста статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, визнана неконституційною, утрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, ст. 91 Закону України „Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі приписи, що визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України». Крім цього, у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи з ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

У рішенні Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року №8-р(ІІ)/2024 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що частина шоста статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, визнана неконституційною, утрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Станом на день прийняття Львівським апеляційним судом ухвали від 15 березня 2024 року, норма ч.6 ст.615 КПК України, неконституційною визнана не була, тобто на момент ухвалення рішення судом застосовано чинні норми КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином враховуючи, що рішення Другого сенату Конституційного суду України від 18 липня 2024 року №8-р(ІІ)/2024 має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення), суд приходить до висновку про те, що немає підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 15.03.2024.

Крім того, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

З огляду на викладене, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 15 березня 2024 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 463, 464 КПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 15 березня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Заяву ОСОБА_2 з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1