Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2904/23
номер провадження 1-кп/695/178/24
Номер рядка у звіті 227
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000576 від 27.04.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000576 від 27.04.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Судом було прийнято цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Євроінс Україна» про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяної злочином та страхового відшкодування до розгляду в кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_5 подав заяву в порядку ст.152 ЦПК України про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження автомобіля «Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 , який є власністю обвинуваченого. Обґрунтував заяву тим, що обвинувачений більше року відмовляється сплатити потерпілому вказані в цивільному позові збитки, мотивуючи відсутністю коштів. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення цивільного позову.

У судовому засіданні потерпілий підтримав клопотання свого представника.

Прокурор поклав вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову та вказав, що на даний автомобіль накладений арешт в рамках даного кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку часників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, зокрема, про накладення арешту та заборону відчуження автомобіля «Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 , який є власністю обвинуваченого, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи із наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частин 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 зазначеної Постанови єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що відповідно до поданої позовної заяви цивільний позивач просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь 10593,41 грн. матеріальної шкоди, 500000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та процесуальні витрати; зі страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 143980,13 грн.

При цьому, цивільним позивачем/потерпілим та його представником у заяві про забезпечення позову та в судовому засіданні не обґрунтовано та не наведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт та заборона відчуження автомобіля може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів потерпілого.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Також у клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цілому, з урахуванням чого, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 152 ЦПК України, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали оголошено 19.09.2024 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1