Єдиний унікальний номер справи 185/6482/24
Провадження № 1-кп/185/917/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 08 червня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлучений, утриманців не має, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , проживаючи спільно в будинку АДРЕСА_1 зі своїм рідним батьком, ОСОБА_5 , у період часу з 24 червня 2023 року по 30 травня 2024 року систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, лаявся нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своєму батьку ОСОБА_5 , чим призвів до його психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_5 почуття незахищеності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки останній не мав змоги вести звичайний уклад життя.

Так, 24 червня 2023 року о 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою чим вчинив психологічне домашнє насильство.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави.

Крім того, 29 лютого 2024 року о 08 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою, що могло завдати шкоди його психологічному здоров`ю.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 21 березня 2024 року о 21 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражався на його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 01 квітня 2024 року о 19 год. 50 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Таким чином, ОСОБА_3 , протягом року чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_5 . Скоєними ОСОБА_3 за вищевказаних обставин систематичними діями, що полягають у вчиненні ним психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , який є його батьком, останньому було спричинено психологічних страждань та призвело до погіршення якості життя, що виразилося у втраті повноцінного сну та відпочинку, отримання почуття образи та втраті позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживань.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив чинити домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_5

30 травня 2024 року о 18 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення систематичного домашнього насильства щодо свого батька, ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , а саме: ображав останнього нецензурною лайкою, штовхав його, погрожував фізичною розправою, завдав морального та психологічного тиску, що принизило його гідність, спричинило емоційну невпевненість та психологічні страждання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

19 червня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 була укладена угода про примирення, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він укладав добровільно. Просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілого, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор чи потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 19 червня 2024 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 16 серпня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 19 червня 2024 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2024 року за яким ОСОБА_3 був засуджений за ст. 390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1