465/6443/24
1-кс/465/1558/24
У Х В А Л А

про арешт майна

06.09.2024 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 24.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 24.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, вніс до суду клопотання, про арешт майна, а саме:

-чотирьох електронних ваг сірого кольору в кількості 4-ох штук;

-купюру НБУ номіналом 50 гривень серії ЕА4250392.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що указане майно є тимчасово вилученим 30.08.2024, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнаним речовим доказом.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Ураховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені законом строки для розгляду такого виду клопотань, слідчий суддя вважає за можливе здійснити його розгляд без ОСОБА_7 , який набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадження та до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України, визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; крім того можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стороною обвинувачення на даному етапі доведено, що зазначене у клопотанні майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям ч. 1 ст. 87 КПК України. Вилучені предмети можуть бути доказами ймовірного кримінального правопорушення і відносяться до категорії речових доказів.

Зокрема купюра НБУ номіналом 50 гривень серії ЕА4250392 відповідає протоколу огляду грошових купюр. Електронні ваги, беручи до уваги правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано клопотання, підпадає під знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Тож, зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 395, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000462 від 24.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

-електронні ваги сірого кольору в кількості 4-ох штук,

-купюру НБУ номіналом 50 гривень серії ЕА4250392.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у кримінальному провадженні № 0000462 від 24.04.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 09.09.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1