Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/3175/21
Провадження №: 1-і/332/26/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останній має можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. У клопотанні прокурор також зазначила, що адреса реєстрації ОСОБА_5 на даний час є тимчасово окупованою територією, а тому відсутня можливість контролю за обвинуваченим. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, у той же час, з об`єктивних причин завершити розгляд справи до його спливу неможливо, підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

З`ясувавши позицію учасників судового Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зазначав про нездійснення заходів стороною обвинувачення, направлених на відновлення провадження у відношенні ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурору. Зазначав, що має намір у разі звільнення з-під варти оселитися у Кропивницькому та влаштуватися на роботу.

провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд доходить таких висновків.

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 року територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Заводським районним судом м. Запоріжжя.

Як вбачається з матеріалів клопотання, судом обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2024 року.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , суд вважає, що ризик, що враховувався при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і при його продовженні, на даний час не відпав і не зменшився.

На підтвердження існування вказаного ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки та за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років. Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 знаходиться на стадії судового розгляду. І у разі зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасову окупацію деяких територій, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що унеможливіть проведення за його участю необхідних слідчих дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень.

Суд не погоджується із доводами обвинуваченого та його захисника про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте забов`язання, яке полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, зокрема, з`являтися за першим викликом до суду, оскільки обвинувачений зареєстрований та мешкає у селі Коновалова Василівського району Запорізької області, яке відноситься до тимчасово окупованих територій України. З приводу можливого проживання у місті Кропивницькому суд зазначає, що стороною захисту не надано доказів можливості проживання та влаштування на роботу обвинуваченого у місті Кропивницькому.

Крім того, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, стабільного та законного джерела доходу не має. Обвинувачений неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Наведене вище у своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Згідно з рішенням ЄСПЛ від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З урахуванням встановлення наявності ризику, передбаченого статтею ст. 177 КК України, з огляду на тяжкість та характер інкримінованого злочину, строк покарання, яке йому може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, що свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеному вище ризику.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 вересня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та захиснику ОСОБА_4 , обвинуваченому надіслати поштою до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1