Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5572/24
У Х В А Л А

19.08.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000506 від 16.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 262 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше несудимого,

В С Т А Н О В И В:

Cлідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 262 КК України ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, що Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», до правоохоронних органів відносяться органи охорони державного кордону та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Згідно зі ст. 1 Закону України «Державну прикордонну службу України» - на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» - основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України "Про розвідувальні органи України" ( 2331-14 ) та "Про оперативно-розшукову діяльність" (2135-12); участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом; участь у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб"; охорона закордонних дипломатичних установ України; координація діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України, пропуску до/з тимчасово окупованої території України або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Зокрема, 16 серпня 2024 року, курсант третього курсу факультету службово-бойової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_7 заступив на добове чергування у складі прикордонного наряду «Секрет» для здійснення спостереження з тилових підступів на напрямку прикордонного знаку №150, де перебуваючи у форменому одязі та відповідно до інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України затвердженої наказом № 1261 від 19.10.2015 року здійснював свої функціональні обов`язки, пов`язані із забезпеченням охорони державного кордону України.

Так, 16 серпня 2024 року близько 14 години 00 хвилин солдат ОСОБА_7 здійснюючи спостереження з тилових підступів на напрямку прикордонного знаку №150, побачив, що в сторону державного кордону України, в межах прикордонної смуги рухається група з 3 (трьох) осіб, у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які достовірно знаючи, що в Україні введено правовий режим воєнного стану, на підставі Указа Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб тобто до 09 листопада 2024 року) та усвідомлюючи те, що виїзд за межі країни громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, намагались перетнути державний кордон України, поза пунктом пропуску в сторону республіки Румунія.

Реагуючи на рух вищевказаних осіб, солдатом ОСОБА_7 в їх сторону висловлено законні вимоги про зупинку та перелізти через огороджувальний паркан до нього.

Однак, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що може бути затриманим при спробі незаконного перетину Державного кордону України, з метою відвернення уваги солдата ОСОБА_7 почав висловлюватись до нього з різними проханнями відпустити їх, щоб відволікнути увагу останнього та надати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які по черзі перелізли через огороджувальний паркан застосувати відносно солдата ОСОБА_7 фізичну силу, а також перешкодити здійснювати останнім своїх службових обов`язків по охороні державного кордону.

В цей час, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки, які можуть настати після їхнього вчинення, усвідомлюючи, що він знаходиться в межах прикордонної смуги, достовірно розуміючи те, що діє спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які своїми діями відволікають увагу солдата ОСОБА_7 , який будучи одягнутим у формений одяг Національної гвардії України, знаходиться при виконанні службових обов`язків підбіг до останнього та завдав декілька ударів кулаками своїх рук в область правої грудної клітки та правої руки ОСОБА_7 , після чого штовхнув останнього в область грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав з обриву ґрунтової дороги вниз.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Крім цього, 16 серпня 2024 року, близько 14 год. 05 хв. ОСОБА_5 , в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб тобто до 09 листопада 2024 року) та достовірно знаючи, що виїзд за межі країни громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в напрямку прикордонного знаку №150 Державного кордону України, керуючись спільним умислом на незаконний перетин Державного кордону України та не бути затриманими нарядом Державної прикордонної служби, здійснюючи опір солдату ОСОБА_7 , який ніс службу з охорони державного кордону України, почав разом з ОСОБА_9 висловлюватись до нього з різними проханнями відпустити їх, щоб відволікнути увагу останнього, а в цей час ОСОБА_8 штовхнув солдата ОСОБА_7 , в якого під час падіння вилетіла з рук вогнепальна зброя, під час чого ОСОБА_8 відкрито викрав у останнього вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова зразка 1974 року "АК-74", промислового виробництва, який є ручною бойовою нарізною вогнепальною зброєю, придатною до стрільби, та 30 патронів, які є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45 х 39 мм зі звичайною кулею (5,45 ПС), придатними до стрільби, після чого ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з викраденою вогнепальною зброю і боєприпасами вдались до втечі в напрямку Республіки Румунії.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, тобто викрадення вогнепальної зброї, бойових припасів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За сукупністю ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342 КК України та ч. 2 ст. 262 КК України.

17 серпня 2024 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342 КК України, ч.2 ст.262 КК України, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за участі потерпілого та свідка, протоколом проведення огляду місця події та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України та ч. 2 ст. 262 КК України. У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 262 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 262 КК України, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжкими і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим, свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання заперечували, вважали, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку, наміру ухилятись від слідства підозрюваний не має.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового слідства СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000506 від 16.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 262, ч. 2 ст.345 КК України.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 262 КК України.

Вказаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 262 КК України, яка 17 серпня 2024 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим, вчинити інше правопорушення, враховуючи дані про його особу, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, поруки, домашнього арешту, застави будуть недостатньо ефективними для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, з урахуванням характеру діяння, яке інкримінується підозрюваному, яке класифікується як тяжке, відповідно до ст. 12 КК України, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує до десяти років у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується до особи.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше правопорушення, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості - 60 діб не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначеням розміру застави в порядку передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, підозрюваний не одружений, офіційно не працевлаштований, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані які вказують на те, що у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного запобіжний захід не обирався і такий не порушувався. Враховує також і те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК), визначення застави у максимальному розмірі, який закріплено у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для підозрюваного буде завідомо непомірним ураховуючи його майновий та сімейний стан, у зв`язку з чим слідчий суддя визначає підозрюваному заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 16.08.2024 року по 14.10.2024 року.

Датою закінчення дії запобіжного заходу є 15.10.2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 121 120 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 15.10.2024 року.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 15.10.2024 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1