Справа №534/2147/24
Провадження №1-кп/534/229/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000337 від 24.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

у с т а н о в и в:

Прокурор, просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи зробив наступні висновки.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту.

До того ж, виходячи зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам КПК України.

У судовому засіданні, маючи обґрунтовані сумніви щодо недостатнього рівня володіння українською мовою обвинуваченим судом поставлено питання обвинуваченому, чи нормально він розуміє українську мову ? Обвинувачений ОСОБА_4 відповів російською «Нет» На запитання суду, чи потрібен перекладач, ОСОБА_4 відповів, що мабуть ні. На уточнююче запитання суду обвинувачений відповів, що більш-менш.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 недостатньо володіє державною мовою, якою здійснюється кримінальне провадження.

Обвинувальний акт і додані до нього документи щонайменше на російську мову на стадії досудового розслідування не перекладались.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України, суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою, якою вони володіють, користуватись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Суд врахував, що відповідно до ч. 4 ст. 29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

В силу ч. 1 ст. 68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Згідно з позицією Європейського суду зміст права на безоплатну допомогу перекладача полягає у безоплатному отриманні обвинуваченим послуг перекладача з письмового або усного перекладу всіх процесуальних документів чи заяв, які потрібні йому для розуміння того, що відбудеться, і гарантують додержання інших його прав під час розгляду справи (Рішення Європейського суду «Людіке, Белькесем та Коч проти Німеччини» від 28.11.1978 року). Також відповідно до позиції Європейського суду право на допомогу перекладача особам, які не розуміють мови суду, поширюється й на процедури досудового провадження (Рішення Європейського суду «Камасінські проти Австрії» від 19.12.1989).

Таким чином суд установив, що слідчим та прокурором у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.05.2024 не дотримано вимоги ч. 4 ст. 29 КПК України на стадії досудового розслідування. Суд вважає, що це є істотним порушенням складової права обвинуваченого повноцінно здійснювати свій захист (самозахист) проти інкримінованого йому обвинувачення, оскільки, серед іншого, у обвинувальному акті, реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.05.2024 міститься вагома частина юридичних термінів, умовиводів, висновків правового характеру щодо фактичних обставин справи, установлених досудовим розслідуванням, вірне, повне, однозначне розуміння яких обвинувачений ОСОБА_4 був позбавлений.

Суд позбавлений законної можливості усунути в судовому засіданні недотримання вказаних вимог КПК України, допущених на стадії досудового розслідування.

Пункт 3 частини 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частина 1 статті 9 КПК України передбачає , що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 5) . У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (частина 6).

Сатття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

За результатом дослідження вищенаведеного обвинувального акту суд дійшов висновку, що цей процесуальний документ не відповідає вимогам КПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно необхідно повернути прокурору для приведення його у відповідність з вимогами КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 94, 291, 314 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України повернути прокурору Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 для приведення його у відповідність з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ

Повний текст ухвали оголошено 06.11.2024 о 11 год. 00 хв.