Справа № 173/3055/24
Номер провадження1-кп/173/223/2024
В И Р О К

іменем України

17 жовтня 2024 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 12 вересня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, який не працює, має на утриманні неповнолітню доньку 2019 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і діє по теперішній час.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 16 год. 00 хв., більш точний час встановити не надалось можливим, тобто в період дії воєнного стану, перебував в кімнаті зали, квартири АДРЕСА_2 , разом із потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з якими спільно вживали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону, шляхом вільного доступу, який знаходився на підвіконні у кімнаті зали, що належить потерпілому ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, дочекавшись моменту відсутності в кімнаті зали будь-яких сторонніх осіб, впевнився в повній мірі, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до підвіконника з якого забрав мобільний телефон марки «Huawei P30 Lite» 4/128 GВ білого кольору загальною вартістю 6 800 грн., в чорному гумовому чохлі бампер загальною вартістю 132 грн., та сім-картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_1 загальною вартістю 150 грн, та сім-картка мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 загальною вартістю 150 грн, які встановлені в мобільний телефон. Після цього, діючи таємно, умисно, з корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав телефон до своєї кишені та пішов з квартири, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 7 232 грн. (сім тисяч двісті тридцять дві гривні), що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 4375/24 від 14.09.2024

Потерпілий ОСОБА_5 , про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, просив призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він точної дати та часу не пам`ятає, але в обвинувальному акті вказано правильно, зустрівся з ОСОБА_8 та його подругою. Разом пішли до квартири ОСОБА_9 де вживали алкогольні напої. Коли ОСОБА_9 заснув він взяв його телефон, поклав до кишені та пішов додому. Через декілька днів приїхали поліцейські та на їх вимогу він надав телефон. Зазначив, що шкодує з приводу свого вчинку, розмірковував повернути телефон, але не встиг, бо поліцейські приїхали через два дня після цих подій. Просив суворо не наказувати, врахувати, що має на утриманні неповнолітню доньку, яка проживає разом з ним, мати дівчинки на заробітках за кордоном.

Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, щиро розкаюється, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які як пом`якшують, так і обтяжують відповідальність обвинуваченого, його ставлення до скоєного, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та вирішити питання щодо речових доказів.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставини яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, корисний мотив скоєного злочину, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого та зазначив, що телефон нікуди не дів, розмірковував як його повернути, але було соромно за свій вчинок, тому не повернув наступного дня, надав поліцейським на їх вимогу. Крім того, на його утриманні перебуває малолітня донька. За таких підстав суд вважав можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.

Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Huawei P30 Lite» 4/128 GВ білого кольору в гумовому чохлі чорного кольору поміщений до камери зберігання речових доказів ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанції № 1467 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000492, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер - 1 - повернути власнику - потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1