Провадження № 11-кп/4808/436/24
Категорія ст.82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадженняза апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 відмовленоу задоволенні подання начальника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)»: ОСОБА_10 про заміну ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення на певний строк.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовував тим, що під час розгляду провадження доведено, що засуджений вину у скоєному злочині не визнає, вважає себе незаконно засудженим, таким чином не встановлено факту критичної оцінки засудженим своїх злочинних дій, негативного ставлення до них, а головне усвідомлення недопустимості вчинення таких дій в майбутньому. Також, згідно психологічної характеристики, на даний час у засудженого спостерігаються ті ж самі психологічні процеси, які були властиві на момент вчинення кримінального правопорушення у 2000 році. Суд констатує наявність позитивних змін в особистості засудженого та його поведінці, однак не вважає вказані зміни такими, що свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року, винести нову ухвалу та задовільнити клопотання начальника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» ОСОБА_10 щодо заміни йому покарання на певний строк.

Вважає, що суд першої інстанції, критично віднісся до його позитивних характеристик, і акцентував увагу на негативних, які були зазначені у його особовій справі, ще під час перебування його на території російської федерації.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процес виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при розгляді подання ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_8 , дотримано.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.06.2001 року засуджений Московським обласним судом рф за п.п. «а», «в», «д», «к» ч.2 ст. 105, п. «в» ч.3 ст. 131, п. «в» ч.3 ст. 132, ч.3 ст. 30, ч.2 ст. 167, ч.3 ст. 69 КК рф до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду рф від 09.10.2001 року вирок Московського обласного суду рф від 13.06.2001 року - залишено без змін.

02.07.2014 року ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області вирок Московського обласного суду рф від 13.06.2001 року приведено у відповідність із законодавством України. ОСОБА_8 вважати засудженим за п.п. «г», «ж», «е» ст. 93, ч.4 ст. 117, ч.2 ст. 118, ч.2 ст. 17-145, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.04.2018 року засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 07.10.2000 року по 09.10.2001 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 3 дні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшло подання начальника ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» ОСОБА_10 , у якому він просив суд замінити покарання засудженому ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі на певний строк.

В поданні були зазначені дані, які характеризують засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та які свідчать про те, що останній встав на шлях виправлення.

Зокрема, у поданні начальника ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» ОСОБА_10 зазначено, що засуджений під час тримання під вартою в слідчому ізоляторі м. Кашира, Московської обл., рф характеризувався посередньо, стягнень на нього не накладалося, заохочень не застосовувалося.

За час відбування покарання в Федеральній Державній установі тюрма-2 м. Володимира Володимирської обл., рф, характеризувався негативно. Допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 11 (одинадцять) разів. На даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не застосовувалися.

В державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» засуджений вперше прибув 22.01.2004 року. За час утримання характеризувався посередньо. Стягнень на нього накладено не було. Заохочення не застосовувалися.

03.11.2004 повернений для відбування покарання в Федеральну Державну установу тюрма-2 м. Володимира Володимирської обл.

22.12.2011 прибув до виправної колоній N?6 м. Соль-Ілецк, Оренбурзька обл., рф. За час відбування покарання характеризується посередньо допускав порушення установленого порядку відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 7 (сім) разів, на даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. За добросовісне ставлення до праці заохочувався 3 (три) рази.

17.10.2017 прибув до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (N?12)». За час відбування покарання характеризується позитивно, порушень режиму тримання не допускав. За активну участь у творчих конкурсах та добросовісне ставлення до праці заохочувався 6 (шість) разів. Приймав активну участь у культурно-масовому житті сектора. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримував стосунки з позитивним колом засуджених. Дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконував передбачені законом вимоги персоналу установи. Працевлаштований у виробничій майстерні установи робітником. До роботи ставився добросовісно, норми виробітку виконував, дбайливо ставився до інвентарю. Володіє навичками кравця, столяра, написання картин, різьби по дереву. Залучався до робіт з благоустрою територій установи та до безоплатної суспільно корисної праці. Крім того, цей засуджений бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура та спорт», «Творчість», а також він дотримується вимог пожежної безпеки. Соціально-корисні зв`язки з рідними засуджений підтримує шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Вину в скоєному злочині не визнає, вважає себе незаконно засудженим Російською Федерацією.

Адміністрація установи, розглянувши матеріали особової справи та характеристику засудженого ОСОБА_8 , представлену начальником сектору, начальником відділення соціально-психологічної служби, вважає, що засуджений заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як він фактично відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та став на шлях виправлення.

Як встановлено судом, відповідно до довідки про заохочення та стягнення до засудженого застосовано дев`ять заохочень у виді подяк та додаткових посилок за добросовісне ставлення до праці та участь у конкурсах. Натомість, за період з 2001 року по 2015 рік до засудженого застосовано 18 стягнень у виді доган та перебування у карцері, що свідчить про не стабільний процес виправлення та перевиховання засудженого (а.с.5).

Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення у засудженого ОСОБА_8 встановлено низький рівень ризику, однак встановлено середній рівень ризику шкоди життю та здоров`ю (а.с.21).

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного комісією у складі адміністрації та працівників ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», ОСОБА_8 отримав 76 балів (а.с.10-13).

Судом зазначено, що на час розгляду цього подання засуджений з урахуванням зарахованого в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі) фактично відбув більше 24 років позбавлення волі. (а.с. 105)

Отже, проаналізувавши сукупність вищевказаних даних щодо поведінки засудженого, суд не встановив факт критичної оцінки засудженим своїх злочинних дій, негативного ставлення до них, а головне, - усвідомлення недопустимості вчинення таких дій в майбутньому.

Також, суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_8 , останній вразливий, будь-які життєві події сприймає серйозніше, ніж інші люди. Коли зустрічається сильна протидія або зазнає невдачі, йому характерні вибухи гніву, роздратування. За результатами психодіагностичних обстежень визначено середній рівень щирості, засудженому властиво завищувати свої можливості та переоцінювати себе.

Колегія суддів приймає до уваги, що зі змісту доводів ОСОБА_8 вбачається, що він не визнає справедливість вироку за яким відбуває покарання у місцях позбавлення волі та стверджує, що не вчиняв злочину у вчинені якого був засуджений за вироком суду.

Питання щодо обґрунтованості та справедливості ухваленого судом вироку не входить до компетенції апеляційного суду та явно виходить за межі повноважень апеляційної інстанції, оскільки вищевказаний вирок суду набув законної сили та підлягає до виконання, відповідно до вимог національного законодавства.

Разом з тим, твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення носить суперечливий та непослідовний характер, оскільки останній вважає, що відбуває покарання за вчинення злочину, який він не вчиняв та вважає незаконним подальше відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише за умови ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення може бути зроблений на підставі даних, які свідчать про те, що в особистості засудженого дійсно відбулись певні позитивні зміни, які свідчать про його щире каяття, намагання стати корисним для суспільства та дотримуватися соціальних норм життя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з положеннями ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з правилами ч.1 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).

Відповідно до положень ч.5 цієї статі покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За змістом ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У відповідності до ч.5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

На думку колегії суддів, вказаних вимог закону при розгляді подання ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції цілком дотримався та обґрунтовано прийшов до висновку про те, що наведені у поданні начальника установи виконання покарань, відомості про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції детально врахував дані, які характеризують засудженого протягом відбуття ним покарання у виді довічного позбавлення волі та належним чином мотивував своє рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року про заміну ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5