УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому дізнавача про закриття кримінального провадження № 0001624,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.

В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що Сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00017624 від 13 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

26 вересня 2024 року дізнавачем Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001624 від 13 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог п.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Постанову дізнавача Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001624 ОСОБА_3 отримав 28 жовтня 2024 року.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, надані скаржником докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління в Черкаській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001624 від 13 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185КК України.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

26 вересня 2024 року дізнавачем Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001624 від 13 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п.2) ч.1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно п.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію оскарженої постанови дізнавача Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 26 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0001624 отримано скаржником 28 жовтня 2024 року.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, ОСОБА_3 29 довтня 2024 року звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.

Відповідно до п.12 Висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року щодо узагальнення судової практики «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», «Відповідно до ч.1 cт.304 КПК скарга на рішення слідчого чи прокурора може бути подана особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Однак у судовій практиці досить частими є випадки, коли копія постанови про закриття кримінального провадження надсилається особі у спосіб, який унеможливлює встановлення дати отримання, наприклад, в разі надсилання копії постанови звичайним, а не рекомендованим листом. У таких випадках за відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку слідчим суддям доцільно розглядати скарги на постанови про закриття кримінального провадження по суті й уникати визначення моменту початку перебігу строку оскарження датою винесення постанови».

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вищий спеціалізований суд України в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» зазначив: «прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Недотримання відповідних вимог зумовлює прийняття слідчими суддями рішень про скасування постанов слідчого, прокурора.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді».

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Підставою звернення скаржника зі скаргою до слідчого судді на постанову дізнавача Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001624 є не вчинення слідчим всіх слідчих процесуальних дій.

Вказані доводи скаржника дізнавачем СД ЧРУП ГУНП ОСОБА_4 не спростовані.

Так, підставою звернення ОСОБА_3 за заявою про вчинення кримінального правопорушення стало викрадення меблів.

Разом з тим, оскаржена постанова дізнавача не містить доказів вчинення слідчих процесуальних дій в оді досудового розслідування кримінального провадження № 0001624 з метою встановлення факту місцезнаходження викрадених у ОСОБА_3 меблів у вказаному останнім будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 .

В судове засідання дізнавач СД ЧРУП ГУНП ОСОБА_4 не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином; матеріали кримінального провадження № 0001624 для їх дослідження безпосередньо, згідно ст. 23 КПК України, слідчому судді не надано.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001624 проведене з порушенням вимог ст.9 КПК України, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алексахін проти України» п.55).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 23, 28, 84, 92, 284, 303, 304, 306, 307, 309, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001624 від 13 вересня 2021 року - задовольнити.

Постанову дізнавача Сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001624 від 13 вересня 2021 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1