ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000187 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дійшов помилкового висновку щодо призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, так як обвинувачений повністю визнав вину, в судовому засіданні пояснив, що після вчинення ДТП допомагав діставати із автомобіля потерпілого та його дружину, всіляко намагався мінімізувати наслідки кримінального правопорушення.

Зазначає, що обвинувачений є внутрішньо-переміщеною особою, має на утриманні 11 малолітніх дітей.

Вказує на те, що вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є обопільною, що підтверджується висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/22564 ІТ від 07.07.2023 року, постановами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 року та Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2023 року.

Звертає увагу на те, що дружина потерпілого під час досудового розслідування відмовилася бути потерпілою у кримінальному провадженні, що дало змогу ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Також зазначає, що під час судових дебатів прокурор просив призначити ОСОБА_8 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладанням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 03.02.2023 року приблизно о 16.23 годин водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним службовим автомобілем «Fiat Talento», реєстраційний помер НОМЕР_1 , належним AT «Українська залізниця», на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.11.2019 року, грубо порушуючи вимоги п.12.9 «б», д.з. 3.29 Правил дорожнього руху, відповідно до яких на даній ділянці дороги діє обмеження максимальної швидкості 50 км/год., рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості не менш, ніж 96,5 км/год., здійснював рух по крайній лівій смузі автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» у Павлоградському районі Дніпропетровській області з боку м. Павлограда у напрямку м. Дніпра.

У вказаний час попереду руху вказаного транспортного засобу, з другорядної під`їзної дороги, яка веде до с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху, на автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» виїхав автомобіль «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який став перетинати автодорогу рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Fiat Talento», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Продовжуючи рух у тих самих умовах, водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив попереду автомобіль «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, продовжив рух далі, наближаючись до автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який у цей час виїжджав на смугу руху, займану автомобілем «Fiat Talento», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У ході подальшого руху, приблизно о 16.23 годин водій ОСОБА_10 в районі 1029 км + 180 м автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» у Павлоградському районі Дніпропетровської області, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «Fiat Talento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із лівою бічною частиною автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. 12.9 «б», д.з. 3.29 та п.12.3 Правил дорожнього руху, в яких вказано: п. 12.9 б) «Водієві забороняється: б) «Перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил». д.з. 3.29: «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку» п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої водій «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: переломи 3, 5, 6, 7, 10 ребер справа з різним ступенем зміщення, подвійні переломи 4, 8, 9 ребер з різним ступенем зміщення; переломи 4-8, 10 ребер зліва з них одинарні переломи 4, 5, 10 ребер з різним ступенем зміщення та подвійні переломи 6-8 ребер з різним ступенем зміщення, з правостороннім гемотораксом, лівостороннім пневмотораксом з колабуванням лівої легені до 1/4 об`єму гемотораксу, переломи поперечних відростків 2-3 поперекових хребців з двох сторін, 4 поперекового хребця зліва, 5 поперекового хребця справа; переломи кісток тазу: перелому бокової маси крижа справа, верхньої та нижньої лобкової кістки справа з порушенням переднього та заднього відділів тазового кільця справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні 11 неповнолітніх дітей, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до вчиненого; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.75 КК України, що не оскаржується захисником.

Також, санкцією частини ч. 2 ст. 286 КК України передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

При цьому, колегія суддів зазначає, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є їх роботою, джерелом засобів для існування тощо. Ці обставини потребують врахування з точки зору більш виваженого підходу до аспектів призначення покарання, однак не вказують на неможливість застосування такого додаткового покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано було позбавлено обвинуваченого права керування транспортними засобами на строк 1 рік, оскільки ОСОБА_8 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав вину, має на утриманні 11 дітей, колегія суддів вважає такими, що враховані при призначенні покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України та призначення додаткового покарання на мінімальний строк.

Посилання захисника на те, що після вчинення ДТП обвинувачений допомагав діставати із автомобіля потерпілого та його дружину, всіляко намагався мінімізувати наслідки кримінального правопорушення, є внутрішньо-переміщеною особою, колегія суддів вважає такими, що вказані обставини враховані судом при призначенні додаткового покарання на мінімальний строк.

Твердження захисника, що вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є обопільною підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, водночас зазначене не є підставою для не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/22564-ІТ, в тому числі, дії ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.9 б, д.з. 3.29 та п. 12.3 Правил дорожнього руху та невідповідність його дій вимогам м. 12.3 вказаних Правил з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Доводи сторони захисту на те, що дружина потерпілого під час досудового розслідування відмовилася бути потерпілою у кримінальному провадженні, що дало змогу ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є безпідставними, враховуючи вимоги, передбачені ч.1 ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Посилання захисника на те, що під час судових дебатів прокурор просив призначити ОСОБА_8 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставним, оскільки вибір виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду. Окрім цього, прокурор має право самостійно оскаржувати судові рішення відповідно до положень кримінального процесуального закону.

Також, колегія суддів враховує те, що як під час судового, так і під час апеляційного перегляду не було встановлено відомостей на підтвердження того, що обвинувачений потребує постійного користування транспортним засобом, тому доводи захисника про наявність у обвинуваченого життєвої необхідності у користуванні транспортним засобом є необґрунтованими, зокрема, без посилання на відповідні докази.

Колегія суддів вважає, що вказані захисником обставини не знижують суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення настільки, щоб досягти мети покарання можливо було без позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано призначено обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4