Провадження № 1-кс/175/3934/24
26 серпня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Краматорську Донецької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, на утримані неповнолітніх дітей не має, неодружений, офіційно не працевлаштований, відносно якого 26.02.2024 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області скерований обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 185 ч.4 КК України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується матеріалами кримінального провадження.
На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення. Вказані обставини дають підстави вважати, що перебуваючи під загрозою суворого покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, так як зібрані на нього характеризуючи дані вказують на наявність ризиків, передбачених до п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
23 серпня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України о 22:07 годині.
24 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручене ОСОБА_5 24 серпня 2024 року о 16:30 годині.
Матеріали клопотання здані в канцелярію Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 26 серпня 2024 року та цього ж дня о 10:47 протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями передані в провадження слідчого судді ОСОБА_1
26 серпня 2024 року при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею, на підставі ч. 2 ст.211 КПК України по закінченню 60 годинного строку, встановленого Законом, застосовано положення ст. 206 КПК України, звільнено з-під варти ОСОБА_5 та продовжено розгляд клопотання слідчого.
При розгляді клопотання слідчий та прокурор з приводу підстав зазначених в ст. 177 ч. 1 КПК України підтвердили вищенаведене та наполягали на задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 не оспорюючи обґрунтованості підозри, та своєї провини у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник висловив позицію узгоджену зі своїм підзахисним.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням доходжу наступного висновку.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід як тримання під вартою.
Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 провадиться досудове розслідування, і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Також, висунута підозра обґрунтована доказами, зібраними в порядку передбаченому КПК України.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений під час розгляду, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що йому інкримінується.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Також п.1 ч.1 ст.178 КПК зобов`язує оцінити вагомість наявних доказів учинення підозрюваним кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя має встановити наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Приймаючи зазначене рішення, слідчим суддею враховуються також і вимоги, передбачені ч.2 ст. 183 КПК України, згідно з якими запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_5 встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в той самий час з`ясовуючи питання про міцність соціальних зв`язків слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проте інших доводів щодо міцності соціальних зв`язків (як то наявність непрацездатних утриманців, встановлене місце проживання) підозрюваний та його захисник не навели.
Обставин, які б виключали необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу відносно підозрюваного з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, що йому інкримінується розглядом клопотання не встановлено.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, що узгоджується з позицією, наведеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Медвєдєв та інші проти Франції» (рішення ЄСПЛ від 29 березня 2010 року, § 76). Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, під час визначення підстав для застосування конкретного виду запобіжних заходів також слід ураховувати правило, що закріплено ч. 3 ст. 176 КПК України, - слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Отже, ще однією складовою підстав застосування конкретного запобіжного заходу є наявність відомостей про те, що іншими запобіжними заходами виконання завдання кримінального провадження є неможливим.
Даючи оцінку існуванню ризиків, які зазначені стороною обвинувачення, доходжу наступного висновку.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.
Також, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування змінивши місце свого мешкання та перебування, не повідомивши про це орган досудового розслідування, включно з можливістю спроби переховування ОСОБА_5 на непідконтрольних, тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганських областей.
Ризик незаконно впливу на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України) полягає у тому, що свідки є знайомими підозрюваного, йому відомо місце мешкання свідків, їх зовнішній вигляд, анкетні данні, та він з метою заплутати суд аби уникнути відповідальності може вчинити спроби незаконного впливу на останніх, їх залякування, тиску, тощо. Крім того, підозрюваному разом з клопотанням вручено додатки, серед яких є протоколи допиту свідків.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) обґрунтовується існуванням припущення, яке є достатньо високо імовірним про те, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, а саме полягає в тому, що останній перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою приховання слідів злочину, або незаконного впливу на свідків, беручи до уваги тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку або міцних соціальних зв`язків, що в свою чергу може привести до вчинення ним в подальшому кримінальних правопорушень.
Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначається.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, а саме з 23 серпня 2024 року з 22:07 години.
Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.
Строк дії ухвали до 21 жовтня 2024 року до 22 години 07 хвилин.
Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1