Справа № 357/9170/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 червня 2024 року між начальником Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000048, яке внесене до ЄРДР 30 травня 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, непрацюючого, із повною середньою освітою, одруженого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, за таких фактичних обставин.

В жовтні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 ,виник умисел, спрямованийна пособництвоу виготовленніпідробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами категорії «В» та «С».

Реалізуючи свійзлочиннийумисел, направленийна пособництво увиготовленні завідомо підробленого посвідчення на право керування транспортними засобами, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія у відповідності до вимог чинного законодавства необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючиумисно, всупереч встановленому порядку таусвідомлюючи протиправність своїх дій, зустрівся з особою, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія.

З метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав у невстановлений досудовим розслідуванням час невстановленій досудовим розслідуванням особі свої фотознімки та анкетні дані, які в подальшому було використано під час виготовлення, в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020 року № 844, завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року.

У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, в жовтні місяці 2023 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, передала ОСОБА_4 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В» та «С», з метою подальшого використання підробленого документа для його особистих потреб, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 19 000 гривень.

До того ж, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, за таких фактичних обставин.

30 травня 2024 року близько 03 год. 50 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» модель «2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції поблизу АЗС «Шелл» за адресою: АДРЕСА_3 , для перевірки документів.

На вимогу працівників патрульної поліції ПП в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПІ, згідно зі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» пред`явити для перевірки документи, що посвідчують особу, а також документи що посвідчують право керування транспортними засобами та на автомобіль, ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на використання раніше підробленого документу, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що працівники правоохоронних органів не запідозрять його у використанні підробленого документу, надав підроблене посвідчення водія на власне ім`я серії НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке він попередньо придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, тобто вчинив використання завідомо підробленого документа.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та врученій йому підозрі.

Сторони погодились, що підозрюваному ОСОБА_4 має бути призначене покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот) п`ятдесят гривень.

Своєю чергою, сторони визначили, що остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначене за ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальними проступками.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000048, яке внесене до ЄРДР 30 травня 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа та за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість, зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, з огляду на дані про його особу зазначені у вступній частині вироку, а також те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, перебуває на обліку військовозобов`язаних, за місцем проживання зарекомендував себе негативно.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот) п`ятдесят гривень.

Своєю чергою, остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначене за ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000048, висновок експерта від 05 червня 2024 року № СЕ-19/111-24/33028-ДД, витрати на проведення експертизи становлять 1514,56 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 06 червня 2024 року, визнане речовим доказом: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщене до полімерного пакунку білого кольору № 0009102.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, цей речовий доказ необхідно залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 червня 2024 року між начальником Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот) п`ятдесят гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1514,56 грн.

Речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщене до полімерного пакунку білого кольору № 0009102, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області