Провадження № 1-кп/537/431/2024
Справа № 537/6181/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000658 від 25.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кременчук, Полтавської області, громадянка України, українка, з середньою освітою, незаміжня, непрацююча, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

-11.12.2023 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин:

19.10.2024 близько 04:00 ОСОБА_4 зустрілася з ОСОБА_5 у під`їзді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Надалі під час спілкування ОСОБА_4 попрохала у ОСОБА_5 телефон для здійснення переказу коштів останній, через додаток «Приват24». Будуче раніше знайомими ОСОБА_5 погодилась на пропозицію ОСОБА_4 та надала останній телефон марки «Motorola» модель «XT2345-3 8/128 Gb», кольору «Cosmik Black», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 . Через деякий час ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_5 про те, що в неї не виходить скористуватись застосунком «Приват 24», в наслідок чого їй потрібно піти до банкомату, на що ОСОБА_5 погодилась.

Далі ОСОБА_4 вийшла з під`їзду будинку залишивши при собі телефон «Motorola» модель «XT2345-3 8/128 Gb», кольору «Cosmik Black», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , а ОСОБА_5 залишилась чекати на неї всередині.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Motorola» модель «XT2345-3 8/128 Gb», кольору «Cosmik Black», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 повторно, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків маючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом та метою, повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , яка добровільно надала їй у користування, для здійснення переказу грошових коштів, мобільний телефон марки ««Motorola» модель «XT2345-3 8/128 Gb», кольору «Cosmik Black», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта становить 3213 грн., заволоділа вказаним мобільним телефоном та не маючи наміру його повертати з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Мобільним телефоном марки ««Motorola» модель «XT2345-3 8/128 Gb», кольору «Cosmik Black», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальної шкоди на суму 3213 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснила, що дійсно вчинила злочин, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст.190КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою/шахрайство/, вчинений повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимою на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний злочин в період іспитового строку . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як не тяжкий злочин , особу обвинуваченого, який притягався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період іспитового строку, негативно характеризується за місцем проживання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. . В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.12.2023 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі стягнути на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою. Заарештувати в залі суду негайно. Строк відбування покарання рахувати з 28.11.2024року

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною та призначити покарання

-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.12.2023року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1( один) місяця.

Заарештувати в залі суду негайно .

Строк відбування покарання рахувати з 28.11.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1591.80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення

Головуючий суддя: ОСОБА_1