УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000586 від 27.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000586 від 27.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.10.2024 приблизно о 10.00 годині по вул. Польовій біля буд. 54 в м. Бориспіль, відбулося зіткнення мотоциклу «Suzuki GSR600» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 ), який здійснював рух по вул. Польова в напрямку вул. Глибоцька з автомобілем «KIA RIO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась у зустрічному напрямку та виконувала маневр повороту ліворуч. В результаті даної ДТП водій ОСОБА_4 був госпіталізований до КНП «Бориспільська БЛІЛ».27.10.2024 о 14:35 годині, водій ОСОБА_4 помер в приміщенні реанімаційного відділення КНП «Бориспільська БЛІЛ».

27.10.2024 автомобіль «KIA RIO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у прохальній частині клопотання просив здійснювати розгляд без його участі.

Від представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 до суду надійшли письмові заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на незаконність вилучення транспортного засобу. .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000586 від 27.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

27.10.2024 автомобіль «KIA RIO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль «KIA RIO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого від 28.10.2024 вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, постановою слідчого від 28.10.2024 у даному кримінальному провадженні призначено судову експертизу технічного стану транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова слідчого про визнання майна речовим доказом так і клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім цього, для здобуття доказів у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного автомобіля, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення за результатами досудового розслідування.

Повернення вказаного транспортного засобу та його зберігання за межами спеціального майданчику для утримання транспортних засобів може призвести до його видозмінення, ремонту та відновлювальних робіт, штучної зміни конструктивних властивостей, механічних слідів утворених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або відчуження на користь третіх осіб та як наслідок, це може призвести до втрати технічних властивостей автомобіля та знищення або спотворення доказової інформації, яка має суттєве значення для кримінального провадження та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Пошкодження на транспортному засобі, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є унікальними по своїй суті та мають індивідуальні ознаки характерні лише для дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася, мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди, механізму його розвитку та в цілому для прийняття обґрунтованого та законного рішення у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Суд вважає, що посилання представника власника майна на незаконність вилучення майна не є предметом даного розгляду, натомість оцінка законності проведеної такої слідчої (процесуальної) дії, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у ньому обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а відтак клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно - автомобіль «KIA RIO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1