Справа №766/5301/21
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

10.07.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021 під №0000009 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Меховиці Савинського району Іванівської області, рф, громадянина України, з професійно-технічною освітою, вдівця, неповнолітніх утриманців не має, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушенням (злочину),

передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 04.02.2021 близько 13:30 години, керуючи технічно справним автомобілем «Opel Combo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кременчуцькій зі сторони вул. Університетської, грубо порушив вимоги п. 2.3 «Б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та 16.2 (на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту ПДР), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, повертаючи ліворуч на вул. Перекопська не надав перевагу у русі пішоходу, що рухалась на дозволене світло світлофора, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , через що остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказані наслідки перебувають у причинному зв`язку з порушенням вимог п. п. 2.3 «Б», 16.2 ПДР з боку водія ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керу транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Від захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого, на адресу суду надійшло клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину під час судового розгляду визнав повністю, звернувся до суду з клопотанням, в якому також наполягав на закритті кримінального провадження відповідно до умов ст. 49 КК України, просив вирішити це питання за відсутності його захисника, зазначив про усвідомлення наслідків застосування щодо нього вказаної норми.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що перешкод для застосування ст. 49 КК України щодо нього не вбачається.

Потерпіла ОСОБА_5 у вирішенні клопотання про закриття кримінального провадження покладалася на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з наступних підстав

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено найбільш суворе покарання у виді штрафу до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема останнє хоча і відноситься до категорії нетяжких, проте за санкцією ч. 1 ст. 286 КК України не передбачено покарання у виді позбавлення волі, що свідчить завершення трьох річного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення кримінального правопорушення у стані жодного із видів сп?яніння не перебував, у період з 04.02.2021 по 04.02.2024 нового кримінального правопорушення не вчинив, про що свідчить надана суду відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Херсонській області від 03.06.2024 №1835//9/01/4-2024, від слідства або суду за цей період не ухилявся.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити заявлене захисником обвинуваченого клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки жодних обмежень з огляду на викладене, визначених діючим Кримінальним процесуальним кодексом України або Кримінальним кодексом України, не вбачається, а з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення на дату розгляду клопотання минуло більше трьох років.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ККС Верховного Суду від 12.09.2022 справа №203/241/17).

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта, здійснені за рахунок державного бюджету підлягають віднесенню на користь держави.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов слід залишити без розгляду, що не суперечить ст. ст. 128, 129 КПК України, а також не позбавляє потерпілу права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд враховує наступне.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, тоді як документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. п. 5, 7 ч. 10 ст. 100 КПК України).

Керуючись ст. ст. 100, 124-136, 284-288, 369, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021 під №0000009.

* Витрати на залучення експерта в розмірі 1 759 (однієї тисячі семисот п`ятдесяти дев`яти) гривень 28 копійок віднести на рахунок держави.

* Позовну заяву потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:

- автомобіль «Opel Combo», реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим законному власнику, а саме: ОСОБА_4 ;

- довідку про відвідування міського травмпункту КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.02.2021; МСКТ від 05.02.2021; медичну картку на ім`я ОСОБА_5 ; протокол рентгенологічного обстеження №6871 від 08.2?02.2021; рентгенограми; оптичний носій Verbatim CD-R 700Mb з відеозаписом 2021_0204_131945_2.mp4; оптичний диск з написом «ДТП 04.02.2021»№ з відеозаписом 04.02.2021 13_19_58 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7