У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області капітана юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернувате, Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області капітан юстиції ОСОБА_6 19.09.2024 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СВ УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 19.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 18.09.2024 у відповідності до вимог КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої та відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість та необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, також, є: 1) добрий стан здоров`я підозрюваного; 2) місце народження підозрюваного та наявність в підозрюваного знайомих в рф; 3) ухиляється від мобілізації.

Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, вважаю, за доцільне застосувати до нього денний домашній арешт в період з 08 год. 00 хв. по 22 год. 00 хв.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000156, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 19.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на підставі ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме командир відділення охорони взводу охорони роти охорони головний сержант ОСОБА_7 та стрілець 1 взводу роти охорони солдат ОСОБА_8 , спільно з представником Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_9 , 13.04.2023 року, близько 09 год. 00 хв., прибули для вручення повістки громадянину України ОСОБА_4 , за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 . В подальшому, у ході спілкування ОСОБА_4 , з вище вказаними особами, відбулась розмова наступного змісту:

ОСОБА_8 : «Хазяїн».

ОСОБА_4 : «Да».

ОСОБА_8 : «Доброго дня».

ОСОБА_4 : «Хлопці, я ж вам сказав, що я, що я руський чоловік кароче, служив в руській армії, ніколи в жизні не піду в ніяку армію і нічого не буду розписуватись. До свиданья. Більше на мою землю не приходьте, говорити мені нема що».

ОСОБА_8 : «Це наша земля. Це українська земля».

ОСОБА_4 : «В мене, нема мені. Українська за забором там. Все до свиданья».

ОСОБА_8 : «Ні почекайте. Дивіться».

ОСОБА_4 : «Хлопці, ніколи в жизни я не піду служити».

ОСОБА_8 : «Зараз в Україні введено воєнний стан всі чоловіки».

ОСОБА_4 : «Стан, це не є война. Стаття шістдесят три, шістдесят п`ять почитай».

ОСОБА_8 : «Шістдесят три це … Шістдесят п`ять це якраз там написано ваш обов`язок …».

ОСОБА_4 : «То я нічого розписуватись не буду. Які вопроси ще до мене?».

ОСОБА_8 : «Тоєсть ви хочете сказати що це …».

ОСОБА_4 : «Да! Я люблю путіна! Слава росії і слава путіну!» (цензура, мається на увазі, що ОСОБА_4 запропонував представникам ІНФОРМАЦІЯ_4 піти).

ОСОБА_8 : «Ви хочете сказати що …».

ОСОБА_4 : «Що я рускій і буду воювати …».

ОСОБА_8 : « … вони не напали на нас …?».

ОСОБА_4 : « … я за росію буду воювати (незрозуміле слово) своїх руських і буду воювати проти України. Я русский.».

ОСОБА_8 : «Ви чоловік. У вас паспорт чий?»

ОСОБА_4 : «Я відказався від паспорта українського двадцять років ще назад. Мені не дають. Не разрешают сказали що нельзя».

ОСОБА_8 : «А у вас є російський паспорт?»

ОСОБА_4 : «Не дают. Не разрешают мені виїхати, не разрешают. Відказатись від гражданства не разрешают».

ОСОБА_8 : « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

ОСОБА_4 : «Хлопці, я ніколи в жизні не буду українцем. Звоню і в Київ, і в Київ звертався, і везде. Ніхто, ніхто не реагирует. Нікому, нічого. Не вигодно. Всім вигодно розстріляти, вбити, унічтожити. Хлопці вас будуть судити».

ОСОБА_8 : «Хто вас розстрілює?».

ОСОБА_4 : «Ви всі будуте висіти на стовпах».

ОСОБА_8 : «Чого?».

ОСОБА_4 : «Злочин проти українців. Ви знищуєте український народ».

ОСОБА_8 : «Чим це?».

ОСОБА_4 : «Ви знищуєте українську владу. Давайте наш разговор запишем на відео (цензура). Давайте і зараз буде в інтернеті це все … Ви шо смієтесь чи шо. До кого ви прийшли?».

ОСОБА_8 : «То чого ми сміємось. Дивіться, то покажіть паспорт».

ОСОБА_4 : «Русский Ленинградский военный округ короче. Сержант запаса русской армии, присяга. Я, ОСОБА_10 торжественно клянусь перед лицом всей россии, служить родине росской и русскому народу и своей присяге до конца жизни буду верен, если я нарушу свою присягу россии, пусть покарает меня суровая рука моих товарищей. До свидание товарищи «бандеровцы»!».

ОСОБА_8 : «Все понятно».

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3912/23-21 від 27.07.2023 у висловлюваннях ОСОБА_4 : «Да! Я люблю Путіна! Слава Росії і слава Путіну!» - в експресивній формі виражена глибока відданість президенту держави-агресора Російської Федерації «Я люблю Путіна!», де «люблю відчувати глибоку відданість, прив`язаність до кого-чого-небудь», що розгортається у фразі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в якій реалізована пряма форма словосполучення та возвеличення, глорифікації президента держави-агресора Російської Федерації, а також держави-агресора Російської Федерації. Разом з тим, у висловлюваннях: «Я за Росію буду воювати, своїх руських і буду воювати проти України. Я руский …» ОСОБА_4 не лише заявляє про бажання воювати «буду воювати» з подвійним повтором, а й конкретизує в заклику «за Росію буду воювати» з актуалізованим виявом «Я». Водночас ОСОБА_4 наголошує, що воюватиме проти української держави «буду воювати проти України», що можна кваліфікувати як виправдовування в непрямій формі збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того в окремих висловлюваннях наявні в непрямій формі ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3912/23-21 від 27.07.2023 у вище вказаних висловлюваннях ОСОБА_4 , які лунали у бік посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 та посадової особи Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області містяться висловлювання виражені у формі виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

19 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатою у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату в 2014 році.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000156 від 19.04.2023; повідомлення про підозру від 19.09.2024; пояснень; протоколів допитів свідків; протоколу огляду; висновку експерта №3912/23-21 від 27.07.2023; інших матеріалів кримінального провадження, пояснень наданих в судовому засіданні підозрюваним, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, обґрунтована.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне реєстрації та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, раніше не судимий.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи без запобіжного заходу може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан підозрюваного, місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочини по якому оголошено підозру, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що з метою забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також з метою запобіганню ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України, клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Таким чином, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ним в судовому засіданні ризикам.

З огляду на вказане, суд враховує вимоги статті 181 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України та саме такий запобіжний захід просив застосувати прокурор.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 181, 186, 193, 196, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 листопада 2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду на визначений час;

- не залишати місце проживання у визначений слідчим суддею час без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 19 листопада 2024 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя