У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 26.06.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України, погоджене прокурором - у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 26.06.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України, погоджене прокурором - у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 26.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2022 солдата ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано у розпорядження начальника 27 прикордонного загону ДПС України.

В подальшому, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б).

Відповідно до посадової інструкції інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), ОСОБА_5 згідно займаної посади, зобов`язаний брати участь у службі з охорони державного кордону, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань та, між іншим, бути готовим до виконання завдань з охорони державного кордону, під час проведення експлуатаційних робіт не допускати порушення режиму державного кордону, при виявленні можливих порушників державного кордону України, негайно вживати заходів щодо їх затримання, а також прийняття участі у несенні служби в основних прикордонних нарядах, тощо.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України є охорона державного кордону України з метою забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ОСОБА_5 зобов`язаний додержуватись вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Згідно примітки до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово обіймають в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів належать органи охорони державного кордону.

Відтак, ОСОБА_5 , при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою правоохоронного органу, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 «Закону України про запобігання корупції» ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) є суб`єктом відповідальності за злочини, вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення пов`язані з корупцією.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків, інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, будучи службовою особою, вчинив умисний корупційний злочин за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.06.2024, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел щодо одержання неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, використовуючи при цьому займану посаду, за попередньою змовою групою осіб.

Так, в період з 11.06.2024 по 14.06.2024, але не пізніше 14.06.2024, ОСОБА_5 , перебуваючи у готелі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , володіючи інформацією, як військовослужбовець органу охорони державного кордону, на якого власне і покладено обов`язки із протидії порушенням правил перетину державного кордону, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, всупереч інтересам служби, зустрічався із громадянином України ОСОБА_6 та в ході спілкування запропонував йому своє сприяння незаконному переміщенні тютюнових виробів через державний кордон України до Угорщини, шляхом надання службової інформації, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами, а також забезпечення від викриття іншими військовослужбовцями ДПС України, взамін за надання йому грошової винагороди.

У подальшому, а саме 16.07.2024 приблизно о 18.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у готелі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, всупереч інтересам служби, зустрівся з громадянином ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та підтвердив, що коли він ( ОСОБА_5 ) заступатиме в прикордонний наряд, то за грошову винагороду у розмірі 50 доларів США за 1 (один) ящик тютюнових виробів може забезпечити ОСОБА_6 «зелений коридор» для незаконного переміщення тютюнових виробів через державний кордон України за допомогою БПЛА. Водночас, в якості засобу зв`язку ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 використовувати Інтернет месенджер «Threema», для цього порадив ОСОБА_6 встановити вказану програму на особистий телефон та відправив йому ( ОСОБА_6 ) код авторизації ID «Threema» на месенджер «Телеграм», що зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 .

Також, під час вказаного спілкування, ОСОБА_5 на власному телефоні, з використанням додатку «Google Maps», показав ОСОБА_6 рекомендовані місця можливого запуску та посадки БПЛА, навантажені тютюновими виробами, а також пояснив можливий маршрут руху БПЛА в напрямку населеного пункту Сотмарчек (Угорщина). Водночас, ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , що по маршруту слідування БПЛА, навантаженого тютюновими виробами, в напрямку угорського села Сотмарчек, необхідно здійснювати обліт за допомогою вказаного БПЛА населеного пункту АДРЕСА_2 , оскільки там розташовані системи виявлення повітряних цілей, які належать ДПС України, а також, у ході вказаної зустрічі, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обговорювалась можливість протиправного переміщення через державний кордон України 30 (тридцяти) ящиків тютюнових виробів за декілька разів, зважаючи на погодні умови та роботу прикордонних нарядів на узгоджених ділянках державного кордону України.

Надалі, 23.07.2024, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, після здійснення умовного переміщення тютюнових виробів через державний кордон України, яке відбувалося в ніч з 22 на 23 липня 2024 року під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_5 , перебуваючи на 2 поверсі готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, діючи всупереч інтересам служби, зустрівся із громадянином України ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та отримав від останнього неправомірну вигоду у розмірі 750 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.07.2024 становило 31002,67 грн.) за незаконне переміщення через державний кордон України 15 із 30 запланованих до переправлення ящиків тютюнових виробів та обговорив з ним ( ОСОБА_6 ) можливість проведення подальшої роботи по протиправному переправленню наступних узгоджених 15 ящиків тютюнових виробів через державний кордон України.

Крім цього, у ході зазначеної зустрічі, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, діючи всупереч інтересам служби, повідомив ОСОБА_6 , що він ( ОСОБА_5 ) буде перебувати у прикордонному наряді в ніч з 24 на 25 липня 2024 року, та в цей період ОСОБА_6 буде мати можливість здійснювати незаконне переміщення наступних узгоджених 15 ящиків тютюнових виробів через державний кордон України, та, при цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 щодо необхідності змінювати місця злету та приземлення БПЛА на території України, щоб унеможливити його виявлення прикордонними нарядами ДПС України.

У подальшому, 25.07.2024 близько 17 год. 00 хв., після здійснення ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, узгодженого з ОСОБА_5 , умовного протиправного переправлення через державний кордон України тютюнових виробів, яке відбулося в ніч з 24 на 25 липня 2024 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на 2 поверсі готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, діючи всупереч інтересам служби, зустрівся із ОСОБА_6 та отримав від останнього неправомірну вигоду в розмірі 700 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.07.2024 становило 28852,18 грн.) за незаконне переміщення через державний кордон України 14 ящиків тютюнових виробів з використанням БПЛА, після чого, ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронного органу.

Слідчий зазначає, що своїми діями інспектор прикордонної служби 2 категорії водій 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 , сержант ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, а саме прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У клопотанні вказано на те, що 25.07.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України. 26.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаними фактами.

При цьому слідчий зазначає, що 25.07.2024 в ході проведення затримання ОСОБА_5 на підставі ст. 208 КПК України, в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , останній добровільно видав свій мобільний телефон марки «Iphone», який було вилучено та поміщено в спецпакет ДБР: S1003012.

При цьому як вказано у клопотанні, у зв`язку із невідкладним випадком, що полягав у безпосередньому переслідуванні особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та врятуванні майна грошових коштів як неправомірної вигоди, а саме 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США, отриманих попередньо ОСОБА_5 від заявника ( ОСОБА_6 ), а тому слідчим 25.07.2024 спільно із працівниками УСБ України в Закарпатській області, керуючись ст. 233 КПК України було проникнено до готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, до кімнати №9, в якій проживав підозрюваний ОСОБА_6 з метою безпосередньому переслідуванні особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та врятуванні майна грошових коштів як неправомірної вигоди, а саме 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США, отриманих попередньо ОСОБА_5 від заявника ( ОСОБА_6 ).

Так, в ході обшуку на 2 поверсі в кінці коридору технічного приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , біля місця затримання ОСОБА_5 , вилучено: Грошові кошти на загальну суму 700 (сімсот) доларів США, а саме: Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PE62883187E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PK20550856B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PF85221976E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PB12363015J; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PG32545194C; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № LA85097404B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № MB70995672A, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 25.07.2024., та є предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника.

Окрім того, у клопотанні вказано на те, що у кімнаті №9 приміщення готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 в ході обшуку вилучено:

Грошові кошти на загальну суму 300 (триста) доларів США, а саме 3 (три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: №MB90871940G; №MB05065063R; №PK41198599D, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 23.07.2024., та є предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника;

Грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; №HB15183927F; №HB65697822G; №KB68266846M; №KA45457996A; №KA45457979A; №HE01703763A; №HB93915695G;

Грошові кошти на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) Євро, а саме 100 (сто) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро;

Грошові кошти на загальну суму 109100 (сто дев`ять тисяч сто) гривень.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ст. ст.98,99, 170 Кримінального процесуального Кодексу України.

Слідчий зазначає, що мобільний телефон марки «Iphone» може містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення, зокрема відповідну переписку ОСОБА_5 з ОСОБА_6 чи іншими невстановленими співучасниками злочину, відповідно може виникнути необхідність у проведенні його огляду, при цьому необхідно унеможливити втручання ОСОБА_5 у інформацію, яка зберігається на вказаному пристрої. Крім цього, даний пристрій міг використовуватися ОСОБА_5 для спілкування із заявником ОСОБА_6 .

Крім цього, як вказано у клопотанні, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Повернення вказаного майна, може унеможливити виконання вироку суду в частині застосування покарання у виді конфіскації у випадку засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучені речі, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, проведення судових експертиз, слідчий вказує на те, що виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а тому керуючись ст. ст. 40, 131-132, п. 4 ч. 2 ст. 167, 170-171 КПК України,та просить слідчого суддю: розглянути клопотання і постановити ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення 25.07.2024 затримання ОСОБА_5 та на тимчасово вилучене під час проведення 25.07.2024 обшуку у в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1)Грошові кошти на загальну суму 700 (сімсот) доларів США, а саме: Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PE62883187E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PK20550856B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PF85221976E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PB12363015J; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PG32545194C; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № LA85097404B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № MB70995672A. Упаковано в спецпакет ДБР: S1001286.

2) Грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; №HB15183927F; №HB65697822G; №KB68266846M; №KA45457996A; №KA45457979A; №HE01703763A; №HB93915695G. Упаковано в спецпакет ДБР: S1001287;

3) Грошові кошти на загальну суму 300 (триста) доларів США, а саме 3 (три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: №MB90871940G; №MB05065063R; №PK41198599D. Упаковано в спецпакет ДБР: S2039356;

4) Грошові кошти на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) Євро, а саме 100 (сто) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро. Упаковано в спецпакет ДБР: S2039357;

5) Грошові кошти на загальну суму 109100 (сто дев`ять тисяч сто) гривень;

6) мобільний телефон марки «Iphone», що належить ОСОБА_5 .

Окрім того, клопотання просить розглянути без сторін кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що згідно ч.ч.1,2 ст. 172 КПК України :

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У даному випадку слідчим не доведено обставин які б слугували підставою розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення власників, з урахуванням і тієї обставини, що майно було вилучено в ході обшуку та затримання підозрюваного.

Власника майна були повідомлені про дату та час розгляду клопотання.

06.08.2024 від захисника підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про витребування та дослідження відеозапису обшуку. Яке мотивує тим, що на ньому буде видно що підозрюваний заперечує належність йому вилучених коштів, та що такі належать ОСОБА_8 , також те, що працівник СБУ перший забіжав до кімнати , де мав проводитись обшук , і відразу після цього було знайдено зверху кошти які тепер ставлять у провину його підзахисному. У разі ненадання такого відеозапису просить визнати не допустимим та не достовірним доказом обґрунтованості підозри ОСОБА_5 та виключити його із доказів.

Від представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 , 09.08.2024 надійшли заперечення на клопотання про арешт майна. В яких зазначає, що клопотання про накладення арешту є незаконним, необґрунтованими та свавільним втручанням у мирне володіння майном, а тому клопотання не підлягає задоволенню в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_8 проживає разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , готель «Грація» (Лаціо), де розмістила та зберігала свої особисті речі (в т.ч. особисті кошти). Так, вона отримала валютний грошовий переказ в сумі 5000 євро, які згодом зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 . 11.10.2023 р. ОСОБА_8 отримала валютний грошовий переказ в сумі 2300 євро, які згодом зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 . 23 травня 2024 р. померла матір ОСОБА_8 , після якої залишилися заощадження в розмірі 1000 доларів США та 90 000 грн. Після обряду поховання матері, ОСОБА_8 отримала від родини матеріальну допомогу для покриття витрат на поховання та виготовлення і встановлення пам`ятнику, яку також зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно матеріалів клопотання слідчий ДБР просить накласти на всі кошти які були виявлені в ході несанкціонованого обшуку 25.07.2024 р. за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що слідчий ДБР належним чином не з`ясував належність та походження коштів які були вилучені ним в ході несанкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_3 ).

Згідно фабули справи, про що зазначено в клопотанні та долучених до нього матеріалів, сума ніби неправомірної вигоди становить 700 доларів США, які упаковані в спецпакет ДБР: S1001286, які були вилучені в загальному коридорі на 2 поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо) за адресою АДРЕСА_1 . Також у клопотанні та долучених до нього матеріалів, зазначена додаткова сума ніби неправомірної вигоди, що становить 300 доларів США, які упаковані в спецпакет ДБР: S2039356, та які були вилучені за адресою АДРЕСА_3 . Про інші суми коштів, як неправомірної вигоди, матеріали клопотання відомостей не містять.

Адвокат зауважує, що ОСОБА_8 не має відношення до події, яку ніби ставлять в провину її співмешканцю ОСОБА_5 , відповідно арештовувати її особисті кошти не є законним та необхідним. Слідчим не доведено зворотного належним та допустимими доказами. Не можна залишити ОСОБА_8 без засобів для існування шляхом накладення арешту на її кошти, не маючи належних та допустимих доказів щодо необхідності такого арешту.

У запереченнях адвокат наводить доводи щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_5 . Окрім того, зазначає у запереченнях, що ніхто не рятував життя людей та майно, також ніхто не переслідував осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У порушення вищенаведених норм 25.07.2024 р. близько 16.50 год. працівники ДБР та СБУ незаконно проникли у житло, що знаходиться у володінні в т.ч. підозрюваного та його дівчини. Слідчий прийняв рішення не маючи на це право (дозволу, санкції суду або випадку передбаченого законом) провести обшук житла із залученням двох понятих і інших осіб та фіксацію слідчої дії під відеозапис. Жодної ухвали суду на обшук не було пред`явлено. ОСОБА_5 було повідомлено, що несанкціонований обшук проводиться у кримінальному провадженні по кримінальному провадженню за ч.3 ст.368 КК України, без жодних більше роз`яснень. З цього моменту від нього не відлучалися працівники правоохоронних органів та відповідно і він не міг відлучитися від них без їх згоди.

Після обшуку у загальному коридорі готелю, коли всі учасники рухалися до обшукуваної кімнати №9, працівник СБУ перший забіжав до обшукуваної кімнати без жодного візуального контролю інших учасників за ним та коли через декілька секунд зайшли всі інші в кімнату, то майже відразу були виявлені кошти на пакеті із сміттям, які цей же працівник СБУ відразу взяв в руки та почав всім їх демонструвати. На такі дії, ОСОБА_5 під відеозапис відразу вказав на камеру, яка здійснювала відеозапис обшуку та повідомив, що ці кошти йому не належать та могли бути підкинуті працівником СБУ. Додатково вказав свої заперечення з цього питання та іншого в протоколі обшуку від 25.07.2024 р..

Так, адвокат зазначає, що таким чином кошти вилучені ніби в якості неправомірної вигоди, є незаконно здобутими та підкинутими працівником СБУ.

У запереченнях зазначено, що втручання в житло відбулося з порушенням ст.8 Конвенції. Всі процесуальні та інші документи починаючи з моменту прийняття слідчим рішення про проведення невідкладного обшуку у житлі ОСОБА_5 без ухвали суду є недопустимими доказами. Вважає протокол обшуку від 25.07.2024 р., та вилучені ним речові докази є недопустимими доказами.

Адвокат стверджує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про отримання його підзахисним неправомірної вигоди, до клопотання не долучено, відповідно підозра з цих мотивів є необґрунтованою, жоден документ долучений до матеріалів клопотання не вказує на наявність у справі інших осіб, крім підзахисного.

Додатково адвокат звертає увагу суду, на те що особа, яка діяла під контролем правоохоронних органів ОСОБА_6 , є фігурантом іншого кримінального провадження, обвинувальний акт якого скерований на розгляд Ужгородського міськрайонного суду, справа №308/668/23. Тобто, ОСОБА_6 є залежним від правоохоронних органів, та вдався під їх контролем до провокації злочину, тощо. До матеріалів даного клопотання слідчим ДБР не долучено жодного документу НСРД, яке б підтверджувало версію слідства.

Адвокат зазначає, що доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину, що безумовно може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є необґрунтовані. Слідчим не наведено достатніх підстав вважати, що частина майна, на яке він просить накласти арешт, є предметом злочину, не надано слідчому судді відповідних доводів щодо мети застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також не вказано виконання яких саме завдань планує досягти слідчий при застосуванні такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

На підставі наведеного адвокат просить: дослідити заперечення подані ОСОБА_5 до протоколу обшуку від 25.07.2024 р. Відмовити у задоволені клопотанні про накладенню арешту на кошти в сумі 5000 євро, 1000 доларів США та 109 100 грн., що є особистою власністю ОСОБА_8 .

При цьому до заперечень додано протокол опитування підозрюваного адвокатом, у якому ОСОБА_5 , вказує окрім іншого на те, що грошові кошти у сумі 5000 євро, 1000 доларів США та 109 000 грн. є особистою власністю його співмешканки ОСОБА_8 які були вилучені під час несанкціонованого обшуку 25.08.2024 року за адресою АДРЕСА_3 .

09.08.2024 від представника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшли заперечення на клопотання про арешт майна. Так, адвокат зазначає, що клопотання про накладення арешту є незаконним, необґрунтованими та свавільним втручанням у мирне володіння майном, а тому клопотання не підлягає задоволенню в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 . ОСОБА_8 проживає разом із своїм співмешканцем за адресою АДРЕСА_3 , готель «Грація» (Лаціо), де розмістила та зберігала свої особисті речі (в т.ч. особисті кошти).

Адвокат зазначає, що 26.09.2023 р. ОСОБА_8 отримала валютний грошовий переказ в сумі 5000 євро, які згодом зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 . 11.10.2023 р. ОСОБА_8 отримала валютний грошовий переказ в сумі 2300 євро, які згодом зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 . 23 травня 2024 р. померла матір ОСОБА_8 , після якої залишилися заощадження в розмірі 1000 доларів США та 90 000 грн. Після обряду поховання матері, ОСОБА_8 отримала від родини матеріальну допомогу для покриття витрат на поховання та виготовлення і встановлення пам`ятнику, яку також зберігала за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно матеріалів клопотання слідчий ДБР просить накласти на всі кошти які були виявлені в ході несанкціонованого обшуку 25.07.2024 р. за адресою АДРЕСА_1 . Адвокат зазначає, що слідчий ДБР належним чином не з`ясував належність та походження коштів які були вилучені ним в ході несанкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_3 ).

Як вказано у запереченнях, згідно фабули справи, про що зазначено в клопотанні та долучених до нього матеріалів, сума ніби неправомірної вигоди становить 700 доларів США, які упаковані в спецпакет ДБР: S1001286, які були вилучені в загальному коридорі на 2 поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо) за адресою АДРЕСА_1 .

Також у клопотанні та долучених до нього матеріалів, зазначена додаткова сума ніби неправомірної вигоди, що становить 300 доларів США, які упаковані в спецпакет ДБР: S2039356, та які були вилучені за адресою АДРЕСА_3 .

Про інші суми коштів, як неправомірної вигоди, матеріали клопотання відомостей не містять. ОСОБА_8 не має відношення до події, яку ніби ставлять в провину її співмешканцю ОСОБА_5 , відповідно арештовувати її особисті кошти не є законним та необхідним. Слідчим не доведено зворотного належним та допустимими доказами. Не можна залишити ОСОБА_8 без засобів для існування шляхом накладення арешту на її кошти, не маючи належних та допустимих доказів щодо необхідності такого арешту.

На переконання адвоката слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно ОСОБА_8 ; матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно; слідчий не долучив жодних доказів та не навів жодних доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності коштів ОСОБА_8 завданням кримінального провадження; надані слідчим матеріали до клопотання, не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна ОСОБА_8 , а також будь-якого розміру шкоди, завданої нею.

При цьому адвокат зазначає, що з тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування щодо її співмешканця ОСОБА_5 та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

На переконання адвоката, ні з клопотання ні з матеріалів, які обґрунтовують клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна. Окрім того у клопотанні відсутні докази наявності достатніх підстав чи розумних підозр вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт є доказом злочину і відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України.

У запереченнях вказано на те, що на теперішній час слідчим не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного нерухомого майна. Відтак, доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину, що безумовно може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є необґрунтовані. Слідчим не наведено достатніх підстав вважати, що частина майна, на яке він просить накласти арешт, є предметом злочину, не надано слідчому судді відповідних доводів щодо мети застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також не вказано виконання яких саме завдань планує досягти слідчий при застосуванні такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

На підставі наведеного адвокат просить: відмовити у задоволені клопотанні про накладенню арешту на кошти в сумі 5000 євро, 1000 доларів США та 109 100 грн.

12.08.2024 від представника власника майна надійшли клопотання про приєднання до матеріалів клопотання рахунок за проживання в готелі Грація, виписки.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, разом із тим слідчих який входить до групи слідчий у даному кримінальному провадженні через канцелярію суду подав рапорт в якому просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, при цьому зазначив що таке підтримує та просить задовольнити.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Однак їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Варто зауважити, що у клопотанні від 12.08.2024 р, адвокат також просить у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засідання, клопотання розглянути за його відсутності та відсутності власників майна, на підставі поданих ними заперечень та доказів.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При розгляді клопотання встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 26.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно матеріалів клопотання 25.07.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

26.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаними фактами.

25.07.2024 в ході проведення затримання ОСОБА_5 на підставі ст. 208 КПК України, в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , останній добровільно видав свій мобільний телефон марки «Iphone», який було вилучено та поміщено в спецпакет ДБР: S1003012.

Окрім того, згідно протоколу обшуку від 25.07.2024 року, у зв`язку із невідкладним випадком, що полягав у безпосередньому переслідуванні особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та врятуванні майна було проведено обшук у готелі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, кімнати №9.

У ході обшуку на 2 поверсі в кінці коридору технічного приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , біля місця затримання ОСОБА_5 , вилучено: Грошові кошти на загальну суму 700 (сімсот) доларів США, а саме: Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PE62883187E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PK20550856B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PF85221976E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PB12363015J; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PG32545194C; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № LA85097404B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № MB70995672A, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 25.07.2024., та є предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника.

У кімнаті №9 приміщення готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 в ході обшуку вилучено:

Грошові кошти на загальну суму 300 (триста) доларів США, а саме 3 (три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: №MB90871940G; №MB05065063R; №PK41198599D, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 23.07.2024., та є предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника.

Грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; №HB15183927F; №HB65697822G; №KB68266846M; №KA45457996A; №KA45457979A; №HE01703763A; №HB93915695G.

Грошові кошти на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) Євро, а саме 100 (сто) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро.

Грошові кошти на загальну суму 109100 (сто дев`ять тисяч сто) гривень.

Постановою слідчого від 26.07.2024 вказані виявлені та вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 26.06.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України.

До протоколу обшуку додано заперечення ОСОБА_5 у яких він заперечує належність йому виявлених коштів що були вилучені під час обшуку кімнати, він їх не торкався. Вказує, що спочатку до кімнати забіг оперативний працівник, а після нього 4-5 секунд, зайшли і інші учасники. При цьому зауважує, що саме той оперативний працівник віднайшов грошові кошти та почав демонструвати іншим учасникам.

Окрім того, зазначає, що кімната де проводився обшук перебуває у користуванні його співмешканки ОСОБА_8 , яка на час проведення обшуку не була присутня. ОСОБА_5 , зазначає, що підстав для проведення невідкладного обшуку не було.

Відповідно до п.п. 1,3 ч.2 ст. 170 арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Згідно ч.ч. 3,5 вказаної норми, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що

телефон марки «Iphone», який було вилучено та поміщено в спецпакет ДБР: S1003012, може мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки такий належить підозрюваному ОСОБА_5 , який за його допомогою, з використанням додатку «Google Maps», показав ОСОБА_6 рекомендовані місця можливого запуску та посадки БПЛА, навантажені тютюновими виробами, а також пояснив можливий маршрут руху БПЛА в напрямку населеного пункту Сотмарчек (Угорщина). Водночас, ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , що по маршруту слідування БПЛА, навантаженого тютюновими виробами, в напрямку угорського села Сотмарчек, необхідно здійснювати обліт за допомогою вказаного БПЛА населеного пункту Геча, Берегівського району, Закарпатської області, оскільки там розташовані системи виявлення повітряних цілей, які належать ДПС України, а також, у ході вказаної зустрічі, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обговорювалась можливість протиправного переміщення через державний кордон України 30 (тридцяти) ящиків тютюнових виробів за декілька разів, зважаючи на погодні умови та роботу прикордонних нарядів на узгоджених ділянках державного кордону України;

грошові кошти можуть мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки, були вилучені в ході обшуку на 2 поверсі в кінці коридору технічного приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , біля місця затримання ОСОБА_5 . Та згідно матеріалів клопотання виявлені та вилученні грошові кошти на загальну суму 700 (сімсот) доларів США, а саме: Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PE62883187E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PK20550856B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PF85221976E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PB12363015J; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PG32545194C; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № LA85097404B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № MB70995672A, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 25.07.2024., та є предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника.

Разом із тим, слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання у частині про накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуку кімнати за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , у кімнаті №9 приміщення готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти на загальну суму 300 (триста) доларів США, а саме 3 (три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: №MB90871940G; №MB05065063R; №PK41198599D, які співпадають із купюрами, які були використанні під час проведення протоколів вручення (ідентифікації) грошових купюр від 23.07.2024., та відповідно можуть бути предметом неправомірної вигоди отриманої підозрюваним ОСОБА_5 від заявника.

При цьому, вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання у частині про накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуку кімнати за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , у кімнаті №9 приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; №HB15183927F; №HB65697822G; №KB68266846M; №KA45457996A; №KA45457979A; №HE01703763A; №HB93915695G та грошові кошти на загальну суму 109100 (сто дев`ять тисяч сто) гривень.

Так, відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний» тягар для особи.

Держава гарантує право громадян на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в майнові права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Тимчасове обмеження конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема як порушення права особи на захист. Докази, передбачені цією статтею повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду (ч. 4 ст. 87 КПК).

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Стороною обвинувачення обґрунтовано доведено, що тимчасово вилучене майно під час проведеного обшуку від 25.07.2024 року може зберігати на собі сліди злочину. При цьому, предметом спеціальних досліджень може стати тимчасово вилучене майно. У протилежному випадку існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз, а також безпосереднього дослідження доказів у суді.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Разом із тим слід зазначити, що клопотання про накладення арешту на майно надійшло до суду 01.08.2024 року, обшук в ході якого майно було вилучено проведено 25.07.2024 року. Слідчий суддя констатує, що клопотання надійшло поштою, так згідно поштового штрихкоду лист із клопотанням було прийнято у поштовому відділенні 26.07.2024 р., тобто у строк передбачений КПК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення експертного дослідження, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна, та таке є необхіднім у зв`язку із забезпеченням проведення у рамках даного кримінального провадження експертних досліджень, які в свою є необхідними для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню у вказаній частині.

Разом із тим, щодо накладення арешту на майно, а саме виявлені та вилучені у кімнаті №9 приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 в ході обшуку грошові кошти на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) Євро, а саме 100 (сто) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро, та слідчий суддя вважає, що у вказаній частині клопотання до задоволення не підлягає.

Так, представником у запереченнях, та ОСОБА_5 у запереченнях до протоколу обшуку вказано що у кімнаті, за місцем його проведення проживає співмешканка підозрюваного ОСОБА_8 , якій належать вилучені кошти в сумі 5000 євро, 1000 доларів США та 109 100 грн.

Разом із тим, до заперечення, на підтвердження належності їй грошових додано роздруківку про перерахування грошових коштів на суму 5000 євро від 26.09.2023 та 2 300 євро від 11.10.2023 одержувачем у яких вказано ОСОБА_9 . На підтвердження проживання ОСОБА_8 , у кімнаті 9 за вказаною адресою, додано рахунок про оплату за проживання у період з 01.07.2024 по 29.07.2024 року.

Таким чином, з огляду на те, що арешт на вказані грошові кошти слідчий просить накласти на підставі ч.5 ст. 170 КПК України, належність їх підозрюваному не підтверджується матеріалами, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання в частині накладення арешту грошових коштів на суму 5000 євро. Вказані доводи не були спростовані слідчим або прокурором.

За встановлених обставин, слідчий суддя бере до уваги доводи наведені в клопотанні, проте приходить до висновку, що під час судового розгляду слідчий не довів та не обґрунтував свої твердження, що грошові кошти у сумі 5000 євро, які були вилучені ході проведення обшуку відповідають критеріям ст. 98 КПК України та є предметом злочину, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Версія ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_7 про те, що частина майна, вилученого органом досудового розслідування зокрема 1000 доларів та 109 100 грн. не належать підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки є власністю ОСОБА_8 , яка отримала такі від родини як матеріальну допомогу для покриття витрат на поховання та виготовлення і встановлення пам`ятнику, не є занадто нереалістичною і такий перебіг подій дійсно міг відбуватися, але з урахуванням досліджених матеріалів, на думку слідчого судді, запропонована версія заявником виглядає непереконливою та такою, яка не спростовує доводи слідчого в межах наведених в клопотанні.

Не додає переконливості запропонованій версії заявником зокрема відсутність будь-яких доказів походження та належності ОСОБА_8 1000 доларів та 109 100 грн.. В змагальному процесі недостатньо запропонувати версію, зробити відповідальне твердження, яке підкріплюється авторитетом, життєвим шляхом тощо, але потрібне спростувати ще версію (твердження) свого опонента; відсутність відповідного договору зберігання, укладення якого передбачено нормами ЦК України (п.2 ч.1 ст. 208, ст. 937 ЦК України); показів свідків на підтвердження таких доводів (зокрема родичів які такі кошти передавали).

Дослідивши встановлені під час розгляду клопотання обставини, оцінивши доводи сторін в контексті їх вагомості з метою встановлення власника спірного майна, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі аргументи органу досудового розслідування в сукупності з наданими матеріалами в даному випадку видаються більш переконливими у порівняні з матеріалами, представленими ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_7 на обґрунтування своїх тверджень щодо належності йому такого майна та передачі його на зберігання ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає, що наведені у запереченнях обставини отримання ОСОБА_8 , коштів, зокрема від родичів, без наявності відповідних доказів щодо їх походження не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на такі.

Крім цього, 01 серпня 2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, задоволено клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 26.06.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про проведення обшуку, та надано дозвіл на проведення обшуку готелю «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , (власником нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_10 ) де проживав підозрюваний ОСОБА_5 , який фактично проведено 25.07.2024 року.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , заявив клопотання про витребування відеозапису обшуку. Яке обґрунтовує тим, що слідчий та прокурор подаючи клопотання про накладення арешту на майно роблять посилання на протокол обшуку від 25.07.2024 р. учасником якого зазначено в т.ч. ОСОБА_5 (у якому є посилання на застосування під час обшуку відеокамери).

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності полягає, зокрема, в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Поряд з цим, ініціатор звернення не надав доказів самостійного витребування таких доказів від відповідних органів та доказів неможливості отримання доказів самостійно. В свою чергу обов`язок збирання доказів та доказування покладається виключно на сторони кримінального провадження, а тому, зважаючи на такі основоположні засади кримінального провадження, як змагальність та диспозитивність, слідчий суддя не зобов`язаний витребувати та збирати докази за власної ініціативи.

Поряд з цим, відповідно до ч.4 ст. 172 КПК України, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею було досліджено протокол обшуку, в якому наявні заперечення до протоколу зазначені ОСОБА_5 , заперечення на клопотання про арешт майна які подані представником власників майна із додатками, були оцінені в їх сукупності з усіма наявними в матеріалах клопотання доказах.

На даному етапі слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно, відповідно до положень ст. 173 КПК України.

Наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , також було предметом дослідження під час розгляду клопотання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу, та згідно ухвали слідчого судді від 26.07.2024 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Крім того, стосовно доводів захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 , підозри, то слідчий суддя зауважує, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. У відповідності до змісту ст.368 КПК, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 26.06.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України, погоджене прокурором - у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,- задовольнити частково.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене під час проведення 25.07.2024 затримання ОСОБА_5 та на тимчасово вилучене під час проведення 25.07.2024 обшуку у в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Грошові кошти на загальну суму 700 (сімсот) доларів США, а саме:

Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PE62883187E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PK20550856B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PF85221976E; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PB12363015J; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № PG32545194C; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № LA85097404B; Купюра номіналом 100 (сто) доларів США, № MB70995672A, які упаковано в спецпакет ДБР: S1001286.

Грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; №HB15183927F; №HB65697822G; №KB68266846M; №KA45457996A; №KA45457979A; №HE01703763A; №HB93915695G, які упаковано в спецпакет ДБР: S1001287;

Грошові кошти на загальну суму 300 (триста) доларів США, а саме 3 (три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: №MB90871940G; №MB05065063R; №PK41198599D, які упаковано в спецпакет ДБР: S2039356;

грошові кошти на загальну суму 109100 (сто дев`ять тисяч сто) гривень;

мобільний телефон марки «Iphone», що належить ОСОБА_5 .

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1