Справа № 951/435/24
Провадження №1-кп/951/48/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селище Козова Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Козова Тернопільського району Тернопільської області, який зареєстрований у встановленому законом порядку й проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює в ПАП «Агропродсервіс», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України

у с т а н о в и в:

наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ НП в Тернопільській області від 13.01.2021 № 11 о/с капітана поліції ОСОБА_6 , за яким закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером НОМЕР_1 , призначено на посаду інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Наказом начальника ГУ НП в Тернопільській області від 09.06.2023 № 170 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_7 , за яким закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером НОМЕР_2 , призначено на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (смт Козова) патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Відповідно до примітки 1 ст. 364, примітки 2, 3 ст. 368 КК України та ст. 6 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є службовими особами, які постійно здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування і не є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

09.05.2024 о 08:00 год інспектор ОСОБА_8 спільно із поліціянтом ОСОБА_7 заступили на добове чергування - групу швидкого реагування у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю.

Так, 09.05.2024 близько 13:00 год поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 здійснювали патрулювання на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander» із номерним знаком НОМЕР_3 , під час якого було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 2106» білого кольору із державним номерним знаком НОМЕР_4 , водієм якого був ОСОБА_4 . Останній керував вказаним транспортним засобом з порушенням правил користування ременями безпеки.

У зв`язку із чим працівниками поліції розпочато складання та написання адміністративних матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та в цей час у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди поліцейським ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за невчинення ними дій із використанням службового становища, тобто не складання адміністративного протоколу у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовим особам, ОСОБА_4 09.05.2024 перебуваючи на заправній автостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 діючи з прямим умислом, з метою уникнення адміністративної відповідальності, що передбачає накладення штрафу, умисно дістав із кишені грошові кошти в сумі 1 000 гривень одним номіналом, які в якості неправомірної вигоди за вчинення дій щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, поставив на папку із робочими матеріалами інспектора ОСОБА_6 , що перебували на кришці багажного відсіку транспортного засобу марки «ВАЗ 2106», а відтак вчинив всі необхідні дії для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не закінчив з причин, які не залежали від його волі.

Поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які є службовими особами правоохоронного органу, у зв`язку із постійним виконанням функцій представника влади з правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, використовуючи свої службові повноваження від прийняття неправомірної вигоди наданої ОСОБА_4 в розмірі 1 000 гривень відмовилися. Заразом повідомили останнього, що такі дії є неправомірними і вони тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Далі злочинні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в межах своїх повноважень відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» вжито невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення злочину повідомлено про даний факт на лінію 102.

Отож, ОСОБА_4 своїми діями, що виразились у закінченому замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно з статей 468, 469, 472 КПК України між сторонами кримінального провадження та в присутності захисника 07.06.2024 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину, погодився понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень.

Прокурор Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року й призначити узгоджене сторонами покарання і пояснив, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю, відмовився від здійснення прав, передбачених абз. 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, пояснив, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України й дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року.

На підставі повного визнання вини обвинуваченим, матеріалів досудового розслідування, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає доведеним факт вчинення кримінального правопорушення й винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як видно з матеріалів справи 07.06.2024 між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості в присутності захисника.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 15 ч. 1 ст. 369 КК України й зобов`язався беззастережно визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ч. 15 ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, що на підставі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Суд також переконаний в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України.

Тож, вивчивши обвинувальний акт й угоду про визнання винуватості, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України й ч. 2 ч. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, роз`яснивши прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які підтримали угоду, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену сторонами кримінального провадження 07.06.2024, ухвалює обвинувальний вирок.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як встановлено судом, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 1 000 грн однією купюрою із серійним номером А32365884, яка поміщена в сейф-пакет № KIV2120170 шляхом заборони його відчуження та використання.

Тож, ураховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України зазначений арешт слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 314, 368, 370, 371, 374, 468, 469, 475 КПК України

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 червня 2024 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000119 від 09 травня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень.

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 10.05.2024 на грошові кошти в сумі 1 000 /одна тисяча/ гривень однією купюрою із серійним номером А32365884, яка поміщена в сейф-пакет № KIV2120170.

Речовий доказ:

- грошові кошти в сумі 1 000 /одна тисяча/ гривень однією купюрою із серійним номером А32365884, яка поміщена в сейф-пакет № KIV2120170 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/120-24/5682-ДД в розмірі 3029,12 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1