Справа № 352/958/22
Провадження № 1-кп/353/21/24
У Х В А Л А

15 липня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000181, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області перебуває на розгляді дане кримінальне провадження.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2022 року обрано ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням його в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» строком на 60 днів, без визначення розміру застави, терміном до 16 год 20 хв 31 жовтня 2022 року та обрано ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням його в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» строком на 60 днів, без визначення розміру застави, терміном до 16 год 20 хв 31 жовтня 2022 року.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строком на 60 (шістдесят) днів з 23 травня 2024 року до 16 год 20 хв 22 липня 2024 року, без визначення розміру застави, та запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строком на 60 (шістдесят) днів з 23 травня 2024 року до 16 год 20 хв 22 липня 2024 року, без визначення розміру застави.

15.07.2024 року прокурор у кримінальному провадженні подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, у яких вказав, що строк дії запобіжного заходу щодо останніх закінчується 22.07.2024 року, однак ризики, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу не зникли і не зменшилися. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки, запобіганню продовження їх протиправної діяльності та можливого ухилення від суду, впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим з утриманням їх в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених підтримав з підстав наведених у них, просив їх задовольнити.

Обвинувачений, ОСОБА_4 , в судовому засіданні щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Обвинувачений, ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклалися на розсуд суду.

Потерпілий, ОСОБА_7 , не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У зв`язку зі спливом двомісячного строку з дня тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання їх під вартою.

Пунктом 5 ч. 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке встановлено відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років і яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; характер висунутого обвинувачення, тобто вчинення умисних дій, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчиненому групою осіб, а також з метою залякування потерпілого та тяжкість покарання, що загрожує їм.

Суд, при вирішенні клопотань прокурора, також бере до уваги і практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. В п. 36 Рішення від 20.05.2010 року, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того суд враховує в сукупності всі наявні обставини даної справи і зважає не лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченим, або які більше не виправдовують таке тримання обвинуваченого під вартою обвинуваченими та їх захисниками не наведено і судом, в процесі судового розгляду, не встановлено.

Також суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та бере до уваги і те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, а обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, та ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились і продовжують існувати. Підтвердженням зазначених прокурором ризиків слугує і те, що 09.02.2023 року судом постановлено ухвалу про забезпечення заходів безпеки щодо потерпілого за його заявою у виді видачі спеціальних засобів індивідуального захисту і сповіщення про небезпеку, оскільки останній довів обставини, які дають підстави вважати, що існує реальна загроза його життю та здоров`ю, про що внесено 03.02.2023 року відомості в ЄРДР за ч.1 ст.129 КК України.

Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинувачених на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України та забезпечення виконанню обвинуваченими процесуальних обов`язків та судових рішень.

Крім того, згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000181, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2021 року продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 15 липня 2024 року до 16 год 20 хв 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000181, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2021 року продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 15 липня 2024 року до 16 год 20 хв 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківської установи виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Івано-Франківського апеляційного суд подається протягом 7 днів з дня її оголошення через Тлумацький районний суд Івано-Франківсько області.

ГоловуючийОСОБА_9