№ провадження 1-в/646/502/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

В С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків суду відносно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а саме вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 24.07.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України, вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України та вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.05.2018 від ч. 3 ст. 185 КК України

В обґрунтування заяви засуджений зазначає, що 09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви ОСОБА_4 не заперечував.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути заяву за його відсутності, підтримав її та просив задовольнити.

Представник ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути заяву засудженого за його відсутності, вимоги подання підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Щодо зворотної дії змін до статей 185, 190, 191 КК внаслідок набрання чинності Законом № 3886-IX Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила наступне: «Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2016 рік з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року складав 1378 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 689 грн х 2 =1378 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2019 рік з 01 січня 2019 року по 01 грудня 2019 року складав 960,50грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 грн х 2 = 1921 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2020 рік з 01 січня 2020 року по 01 грудня 2020 року складав 1051грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051грн х 2 = 2102грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2020 рік з 01 січня 2023 року по 01 грудня 2023 року складав 1342грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342грн х 2 = 2684грн.

Згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.72 КК України засуджено до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 засуджений за вчинення 29.01.2023 крадіжки майна вартістю 5400,00 грн.

Відповідно до вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2023 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України засуджено до покарання у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі. ОСОБА_4 засуджений за вчинення 31.01.2020 крадіжки майна вартістю 1269,90 грн.

Крім цього, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі. ОСОБА_4 засуджений за вчинення 15.06.2019 крадіжки майна на суми 300 грн та 800 грн.

Також, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ст.ст.75,76 засуджено до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. ОСОБА_4 засуджений за вчинення 21.12.2016 крадіжки майна вартістю 2850,00 грн.

Отже, вартість викраденого майна на час вчинення діянь за епізодом 31.01.2020 за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2023 року, за епізодами 15.06.2019 за Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року на суми 300 грн та 800 грн., не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому до цих діянь має застосовуватися положення ст. 5 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом також враховано, що відповідно до судової практики у справах про злочини проти власності крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК Українита додатково за ст.162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно. Якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Так, згідно з вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2023 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до іншого приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України).

Під час виконання вироку суду відносно ОСОБА_4 набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку.

Однак, на стадії виконання вироку суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.162 КК України, тобто фактично перекваліфікувати його дії, адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України виключно під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст.ст.537, 539 КПК України не передбачено (п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України дає право суду під час виконання вироку вирішувати лише питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі ч.2 і ч.3 ст.74 КК України).

З огляду на викладене, крадіжки, скоєні ОСОБА_4 31.01.2020 зі спричиненням матеріальної шкоди потерпілому у сумі 1269,90 грн, за вчинення якої його було засуджено вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України; 15.06.2019 зі спричиненням матеріальної шкоди потерпілим у сумі 800,00 грн та 300,00 грн., за вчинення яких його було засуджено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 рокуза ч. 2 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість цього майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Натомість, вартість викраденого майна за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року за епізодом 29.01.2023 на суму 5400,00 грн та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року за епізодом 21.12.2016 на суму 2850,00 грн перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на дату їх вчинення.

Таким чином, заява засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків суду відносно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24 липня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки 31.01.2020 зі спричиненням матеріальної шкоди потерпілому у сумі 1269,90 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 рокуза ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок 15.06.2019 зі спричиненням матеріальної шкоди у сумі 300,00 грн та 800,00 грн.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2023 за ч. 4 ст. 185 до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.05.2018 за ч. 3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1