Провадження № 1-в/761/195/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання виконувача обов`язків начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність відносно ОСОБА_4 ,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 33711) клопотання виконувача обов`язків начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.04.2024, суддею визначено ОСОБА_1 08.04.2024 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися.

Неприбуття у судове засідання учасників справи та недоставляння засудженого, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/04/16 питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Статтею 18 КВК України визначено, що місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. У свою чергу, відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених КПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Також суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання не може бути вирішене Шевченківським районним судом міста Києва, оскільки відсутні дані, що вирок відносно ОСОБА_4 виконується в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, з клопотання не убачається, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» визначений для нього як установа відбування покарання, при цьому в судовому засіданні заявником не підтверджено місце виконання вироку, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про приведення вироку у відповідність.

Керуючись статтями 369-372, 392, 532, 537, 539, Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання виконувача обов`язків начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_5