Провадження №11-сс/801/783/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гнівань Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

за участю:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2024 року клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 04.10.2024 по 02.12.2024 включно.

Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_7 26.02.2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 27.01.2023 № 25 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду водієм автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Наприкінці грудня 2023 року у солдата ОСОБА_7 виник злочинний умисел на тимчасове ухилення від проходження військової служби.

Так, 19.12.2023 о 08.30 год. солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним по мобілізації, реалізовуючи свій злочинний умисел, із особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 04.10.2024.

04.10.2024 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним нез`явлення до військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

04.10.2024 місцезнаходження ОСОБА_7 було встановлено, та в подальшому ОСОБА_7 було затримано на підставі ст. 615 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що наявність ризиків , на які зробив посилання прокурор, передбачені ст. 177 КПК України не підкріплені належними доказами.

У повідомленні про підозру, що було вручено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено,що він самовільно залишив розташування пункту тимчасової дислокації військової частини АДРЕСА_3 19.12.2023 року, та проводив час на власний розсуд, не повязуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 04.10.2024 р.

Однак суд не надав належної оцінки поясненням підзахисного стосовно того, що військову частину він залишив після того, як його прооперували.

Захисник посилається на те, що затримання ОСОБА_7 було здійснено протизаконно, оскільки як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 04 жовтня 2024 року, підставою для затримання ОСОБА_7 є підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та зроблено посилання на ст. 615 ч.1 п.6 КПК України. У вказаній нормі права зазначено про те, що уповноважена особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, якщо виникли обгрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

У даному випадку були відсутні підстави вважити, що ОСОБА_7 намагається втекти та ухилитися від кримінальної відповідальності, адже його фактично затримали в м.Гнівані, у приміщенні відділу поліції, а після чого доправили до м.Вінниці.

В порушення вимог статті 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу судом не в повній мірі враховані обставини, які 6 мали бути прийняті до уваги, а саме ОСОБА_7 раніше не судимий;має міцні соціальні зв`язки, оскільки має на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Окрім того, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу

України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо

вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» від 20 серпня 2024 року № 3902-IX.

Статтю 401 КК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «5. Особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу може бути звільнена від кримінальної відповідальності добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби».

ОСОБА_7 згоден повернутися у військову частину для подальшого проходження служби, а тому необхідності в обранні йому будь-якого виду запобіжного заходу немає.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вказав, що згідно ч.7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 12.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника щодо відсутності доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо незаконного затримання ОСОБА_7 є безпідставними.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання особи, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2024 року вбачається, що затримання підозрюваного ОСОБА_7 відбувалося за участі захисника ОСОБА_6 , клопотань щодо незаконного затримання ОСОБА_7 зі сторони захисту не заявлялось.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який проживає у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, раніше не судимий, вину визнає, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховується від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, незаконно впливати на свідків, шляхом проведення зустрічей з ними, спонукати до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними для підозрюваного.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, як на обставини, які є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду воєнного стану, проявив самовпевненість у безкараності за свій вчинок, не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляючись від проходження служби до 04.10.2024, тому перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому унеможливить проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім того, ОСОБА_7 був призваний до лав ЗСУ 26.02.2022 року на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом командира В/Ч НОМЕР_1 Національно гвардії України (по стройовій частині) від 27.01.2023 № 25 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду водієм автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , тому відносно нього діє норма закону, яка передбачає застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

6 вересня 2024 року в газеті «Голос України» опубліковано Закон №3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану». Закон набрав чинності 7 вересня 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

На даному етапі судового провадження суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , оскільки вказане питання вирішується судом першої за наявності відповідного клопотання сторони захисту та письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження ОСОБА_7 військової служби.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4