Справа № 562/2168/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

18.09.2024 року

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000067 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Здолбунів Рівненської області, громадянки України, одруженої, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Приблизно в березні 2021 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 незаконно придбала каміння, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними» і «Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року, відноситься до дорогоцінного каміння органічного утворення, а саме: каміння природного походження бурштин в стані сировини та галтованих елементів загальною масою 7021,25 грам (7,02125кг) ринковою вартістю 14605 грн. 29 коп., та перенісши до місця свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 ,не маючи при цьому відповідних документів, які б підтверджували законність походження даного каміння бурштину, яке незаконно зберігала на горищі житлового будинку за вказаною вище адресою до 07:32 години 19 квітня 2024 року до виявлення та вилучення під час проведення санкціонованого судом обшуку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.240-1 КК України, як незаконне придбання та зберігання бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

18 вересня 2024 року між прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі її захисника-адвоката ОСОБА_5 у порядку та на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоди про визнання винуватості.

Згідно укладених угод сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.240-1 КК України, яка в повному обсязі сформульованої підозри зобов`язана беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторонами угод визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., а також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні зі ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена та її захисник також просять укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші заходи, беззастережно визнавши себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає, а тому угода відповідає вимогам закону.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні та наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до 100 КПК України, застосувавши згідно ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави каміння бурштину.

Загальний розмір витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових гемологічних експертиз становить 15145 грн. 60 коп., які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 314, 373, 374, 394, 468-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, укладену 18 вересня 2024 року в кримінальному провадженні №0000067 між прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі її захисника-адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.240-1 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Речові докази в справі, а саме: гвинтівку «Мосіна» №КІГН5488 із затвором з маркуванням « НОМЕР_1 » та багнетом з маркуванням «3682» і сертифікат відповідності №UА.ДНДКД.0000334-21, які належать ОСОБА_6 та зберігаються в кімнаті речових доказів Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області повернути законному володільцю.

Застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави каміння бурштину загальною масою 7021,25 грам, що поміщені в сейф-пакети Експертної служби МВС України №3115970, №3115986, №5857455, №3115984 та №3115985, які зберігаються в кімнаті речових доказів Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області.

Накладений ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року арешт на гвинтівку «Мосіна» №КІГН5488 із затвором з маркуванням « НОМЕР_1 » та багнетом з маркуванням «3682», сертифікат відповідності №UА.ДНДКД.0000334-21, каміння бурштину скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченій до вступу вироку в законну силу не обирати.

Документи кримінального провадження №0000067 залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: