Справа № 199/5864/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 - постанову від 31.05.2024 р. у кримінальному провадженні №0000553,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 оскаржується слідчому судді постанова слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.05.2024 року про відмову в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0000553 від 24.04.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення відносно нього шахрайських дій громадянином ОСОБА_5 . Обставини звернення до ВП №1 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області були наступні: через мережу інтернет ОСОБА_3 знайшов об`яву, згідно якої фізична особа-підприємець ОСОБА_5 гарантував, що він є надавачем послуг з доставки під замовлення дешевих пошкоджених автомобілів з США на територію України, де дані автомобілі за його допомогою будуть розмитнені та у подальшому будуть передані клієнту у власність, та ОСОБА_3 відгукнувся на дане оголошення. Громадянин, який представився, як ОСОБА_6 , пояснив, що територіально знаходиться в місті Києві, після чого запропонував укласти з ним письмовий договір, згідно якого він гарантовано зможе виконати замовлення з приводу купівлі дешевого пошкодженого автомобіля на аукціоні США з подальшим його розмитненням та доставкою на територію України у власність замовника. ОСОБА_3 отримав на вайбер в електронному вигляді договір від 04.04.2024 р., після ознайомлення з яким зі своєї карти ОСОБА_7 перерахував на ім`я ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 19 500,00 грн. двома платежами 10 000,00 грн. та 9 500,00 грн.

05.04.2024 р. ОСОБА_3 отримав Новою поштою договір у письмовій формі, але під час отримання конверту він помітив, що на конверті були вказані не анкетні дані ОСОБА_6 , а якоїсь дівчини на ім`я ОСОБА_8 та був зазначений номер її телефону: НОМЕР_1 , на що ОСОБА_6 відповів, що це його помічниця і завірив, та ОСОБА_3 підписав договір.

06.04.2024 р. ОСОБА_3 зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який представився помічником ОСОБА_6 , та запропонував перерахувати гроші в сумі 73700 грн. ОСОБА_3 відразу ж передзвонив ОСОБА_6 та запитав чому йому дзвонять сторонні люди та вимагають додаткові гроші, на що ОСОБА_6 відповів, що ОСОБА_9 це його помічник і що 73700 грн. це вартість ставки та аукціонний збір по виграному лоту (автомобілю) і запевнив, що цього ж дня або максимум на наступний день ОСОБА_3 отримує повний звіт (фото придбаного автомобіля та документи на даний автомобіль). Втім, після цього ОСОБА_6 та його помічник ОСОБА_9 перестали відповідати на дзвінки ОСОБА_3 і до теперішнього часу він так і не отримав ані фото придбаного з торгів майбутнього автомобіля, ані документів на даний автомобіль. На даний час стало відомо, що дані особи ошукали на гроші також інших осіб під приводом надання послуг з доставки під замовлення дешевих пошкоджених автомобілів зі Сполучених Штатів Америки на територію України.

29.05.2024 р. адвокат ОСОБА_3 подав слідчому ОСОБА_4 клопотання про допит ОСОБА_3 , як потерпілого, та 31.05.2024 р. слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 виніс постанову, якою відмовив в задоволенні даного клопотання, посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження начебто то відсутні докази спричинення ОСОБА_3 матеріальної або моральної шкоди.

Дана постанова була 09.07.2024 р. надіслана адвокату ОСОБА_10 та отримана останнім лише 23.07.2024 р.

Як зазначається заявником при зверненні до слідчого судді із даною скаргою, дії слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо відмови в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_3 , як потерпілого, суперечать вимогам ч. 1 ст. 55 КПК України, де вказано, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди; протиправними діями ОСОБА_5 ОСОБА_3 завдано значної матеріальної шкоди в сумі 93 200 грн., на підтвердження чого на час звернення до органів поліції в порядку ст. 214 КПК України із заявою про вчинене кримінальне правопорушення додані до заяви відповідні письмові докази, які маються в матеріалах кримінального провадження.

В окремих заявах заявник та слідчий просили про розгляд скарги у їх відсутності.

Розглянув скаргу, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Допит є слідчою дією (ст. 224 КПК України).

Положеннями частин 1 та 2 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа за умови відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті.

Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч. 2 ст. 220 КПК України ).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Як встановлено слідчим суддею на підставі відповідної постанови слідчого від 31.05.2024 р., відмовляючи в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 , слідчий керувався тим, що на зібраних документах жодних ознак завдання моральної, фізичної або майнової шкоди гр. ОСОБА_3 на теперішній час не встановлено.

Заразом, за змістом ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

У п. 6 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту. Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування передбачений у статті 307 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

П. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

П. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

При зверненні до слідчого судді зі скаргою ОСОБА_3 допустив протиріччя, зазначив, що скарга подається на рішення слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим, водночас у скарзі заявлено вимогу про скасування постанови слідчого від 31.05.2024 р. про відмову в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Як встановлено слідчим суддею, постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим слідчим у даному кримінальному провадженні не було винесено; слідчим була винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_3 в якості потерпілого, у зв`язку з чим постанова слідчого від 31.05.2024 р. підлягає скасуванню, а скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим, в задоволенні решти вимог скарги про зобов`язання слідчого вчинити конкретні слідчі дії належить відмовити, оскільки згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Жодною нормою КПК України не передбачено, що слідчий суддя може втручатись в діяльність слідчого, зокрема, зобов`язати його вчинити конкретні слідчі дії.

Отже, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих дій, зважаючи на специфіку слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, п. 7 ч. 3 ст. 303, ст.ст. 306 -307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 - постанову від 31.05.2024 р. у кримінальному провадженні №0000553 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.05.2024 р. про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 про допит в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000553.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1