Справа № 740/732/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/663/24
Категорія - ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000005 від 22.11.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжин Чернігівської області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 360 грн., вироком Ніжинського міськрайонного суду від 10.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

визнаний винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 10.01.2023 та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 прийнято обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 956 грн.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 протягом року після засудження 08.12.2022 вироком Ніжинського міськрайонного суду за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, 22.11.2023 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з особистого мотиву, з метою особистого вживання, незаконно придбав, відшукавши так звану «закладку» у вигляді поліетиленового пакетику з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), та незаконно став зберігати її при собі без мети збуту.

22.11.2023 в період часу з 14 год. 39 хв. по 14 год. 44 хв. на березі річки Остер поблизу буд. АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 працівниками Ніжинського РУП виявлено та вилучено полімерний пакетик, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин іл-пентан-1-он) загальною масою 0,3765 г.

Згідно з переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, призначивши за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а вирок Ніжинського міськрайонного суду від 10.01.2023 виконувати самостійно.

Вказує, що з урахуванням досліджених місцевим судом доказів, а саме його заяви про добровільну видачу працівникам поліції психотропної речовини, протоколу огляду місця події, висновку експерта, а також наявних обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття і активного сприяння розкриттю злочину, місцевий суд міг призначити покарання у виді штрафу, а попередній вирок відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, котра просила залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, що не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних щодо особи обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також остаточне покарання визначено відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував особу обвинуваченого, його вік, те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують та обставини, що обтяжує покарання, тяжкість вчиненого злочину, до адміністративної відповідальності не притягувався, але є раніше судимою особою, вчинив новий злочин в період іспитового строку, критичне засудження ним власних дій та поведінки в судовому засіданні, правдиві показання про обставини вчинення злочину, позицію сторони обвинувачення щодо обрання міри та виду покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальних межах санкції частини інкримінованої статті, та з урахуванням того, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, то остаточне покарання визначено на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та призначення покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст., ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4