ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0001440 від 01 листопада 2023 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 768 від 19.12.2023 року ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла, і в даний час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв останню можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, за своїм психічним станом, іспитована у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними та потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 94 КК України. Окрім цього, при ухваленнірішення суд вважав за необхідне здійснити виклад мотивувальної частини судового рішення без посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій, як на складові злочину, який скоєно ОСОБА_7 .

Згідно з обставинами провадження, 31.10.2023 року приблизно о 13 годині 43 хвилин ОСОБА_7 прибула до приміщення магазину «Єва-31а», що належить ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 1-ж.

Того ж дня, тобто, 31.10.2023 року приблизно о 13 годині 43 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в вищевказаному магазині, вчиняючи суспільно-небезпечне діяння крадіжку чужого майна, коли указом Президента України введено воєнний стан в Україні, взяла з торгівельного стелажу жіночу туалетну воду ТМ Armand Basi in Red, об`ємом 30 мл, яку поклала до своєї сумки.

Після чого, ОСОБА_7 , 31.10.2023 року приблизно о 13 годині 48 хвилині, знаходячись у вище вказаному приміщенні магазину «Єва-31а», не розрахувавшись за жіночу туалетну воду ТМ Armand Basi in Red, об`ємом 30 мл, вартістю 1582 гривень 44 копійок, перетнула лінію касової зони, однак її злочинні дії були викриті співробітником магазину ТОВ «РУШ», який зупинив ОСОБА_7 при спробі залишити приміщення магазину.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу змінити, застосувавши до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що застосовуючи до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, суд всупереч вимогам ст. 94 КК України не визначив конкретний вид примусового заходу, а саме нагляд, який має бути визначено відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_7 та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у задоволенні клопотання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно з вимогами частини другої цієї статті, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведених вимог закону судом дотримано не було.

З матеріалів провадження вбачається, що старший слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Обґрунтовуючи свої вимоги, слідчий посилався, зокрема, на те, що ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 768 від 19.12.2023 ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла, і в даний час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв останню можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння. За своїм психічним станом, іспитована у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними та потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Визнавши доведеними ці обставини, суд задовольнив вказане клопотання та застосував до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Разом із цим, які саме примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 92 КК України, мають бути застосовані до ОСОБА_8 , суд всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України не визначив.

Вирішуючи питання про вид примусових заходів, застосування яких потребує ОСОБА_7 згідно з висновком № 768 від 19.12.2023, суд керується тим, що статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

На думку колегії суддів, характеристика захворювання ОСОБА_7 , тяжкість і характер вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, ступінь його небезпечності, а також анамнез її захворювання в період з 2001-2024 років, свідчать про можливість застосування до останньої примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду зміні, з визначенням виду примусових заходів медичного характеру, що застосовуються до ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 змінити.

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4