Провадження № 1-кс/204/2598/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою без визначення застави відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуритури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою без визначення застави у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу. Так, у громадянина України ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 12.09.2024, виник злочинний умисел на скоєння диверсії, тобто на вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське значення. В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення диверсії, тобто вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське значення, о 14 год. 17 хв. 12.09.2024, придбав за 270 грн. (двісті сімдесят гривень по 90 грн. за пляшку) 3 (три) пляшки горючої рідини торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ» в магазині «Господарські товари» за адресою: м. Дніпро, пр-т. Олександра Поля, буд. 139. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське значення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 19 год. 10 хв. 12.09.2024, взявши із собою заздалегідь придбану горючу рідину торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ», прибув до релейної шафи, яка розташована в безпосередній близькості до вхідного світлофора «Ч» залізничного перегону «Дніпро-Вантажний Зустрічний» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та часу, однак не пізніше 19 год. 10 хв. 12.09.2024, здійснив відкриття дверей релейної шафи, яка розташована в безпосередній близькості до вхідного світлофора «Ч» залізничного перегону «Дніпро-Вантажний Зустрічний» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та, використовуючи заздалегідь придбану горючу рідину торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ», облив цю релейну шафу та підпалив її, чим вчинив пошкодження цього об`єкту, який має важливе народногосподарське значення. Таким чином, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 19 год. 10 хв. год. 12.09.2024, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, з метою ослаблення держави вчинив підпал релейної шафи, яка розташована в безпосередній близькості до вхідного світлофора «Ч» залізничного перегону «Дніпро-Вантажний Зустрічний» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», чим вчинив зруйнування об`єкту, який має важливе народногосподарське значення. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у диверсії, тобто вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України. Також, досудовим розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 25.09.2024, та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, а саме: транспортного засобу, що за наявними зовнішніми характерними ознаками може використовуватися Силами оборони України. Так, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, о 18 год. 11 хв. 25.09.2024, придбав 1 (одну) пляшку горючої рідини торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ» вагою 0,47 кг за 90 (дев`яносто) грн. в магазині «Господарські товари» за адресою: м. Дніпро, пр-т. Олександра Поля, буд. 139. В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, а саме: підпалу транспортного засобу, який мав характерні ознаки, що свідчать про використання його підрозділами Сил оборони України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 23 год. 33 хв. 25.09.2024, взявши із собою заздалегідь придбану горючу рідину торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ», прибув на територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Caravella», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , повністю перефарбований у «захисний» зелений колір, який перебуває у користуванні військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу транспортного засобу, ОСОБА_5 , перебуваючи на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 23 год. 33 хв. 25.09.2024, підійшов до транспортного засобу марки «Volkswagen», модель «Caravella», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , який мав зовнішні характерні ознаки, що свідчать про використання його підрозділами Сил оборони України, а саме: зелений колір кузова, та, використовуючи заздалегідь придбану горючу рідину торгівельної марки «УАЙТ-СПІРИТ», вилив її на передню частину вікна та капоту зазначеного транспортного засобу, та, з використання запальнички здійснив підпал вказаного автомобіля, тим самим спричинив його пошкодження, чим завдав шкоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, ОСОБА_5 побачивши, що вилита ним горюча рідина спричинила займання вогню на передній частині транспортного засобу марки «Volkswagen», модель «Caravella», номерний знак НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , розташованого на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , покинув місце вчинення злочину, вважаючи, що вчинив усі дії, направлені на реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, кваліфікуються за ч. 1 ст. 114-1 КК України. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, кваліфікуються за ч. 2 ст. 194 КК України. Відомості особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець міста Дніпропетровська, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та такий, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий. 26.09.2024 на підставі ч. 2 ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Того ж дня, громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. 27.09.2024 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.11.2024, з визначенням застави у розмірі 45 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 136 260 грн. 03.10.2024 підозрюваний ОСОБА_5 вніс заставу у розмірі 136 260 грн. В подальшому громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини: протоколом огляду місця події від 12.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.09.2024; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2024; висновком експерта за результатом проведення судової трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» № СЕ-19/104-24/39270-Д від 11.10.2024; протоколом огляду місця події від 26.09.2024; протоколом огляду місця події від 26.09.2024; протоколом огляду місця події від 26.09.2024; висновком експерта за результатами проведення судової трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» № СЕ-19/104-24/39276-Д від 26.09.2024; висновком експерта за результатом проведення судової трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» № СЕ-19/104-24/39270-Д від 26.09.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.09.2024; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2024; протоколом затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_5 від 26.09.2024; протоколом огляду предметів від 26.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вважаю за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики обґрунтовується наступним. 1. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, інкриміновані ОСОБА_5 злочини, вчинені останнім під час дії воєнного стану в Україні на користь держави-агресора Російської Федерації. 2. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі, він з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що підтверджують його злочинну діяльність. 5. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що останній вчинив 3 (три) кримінальні правопорушення, одне з яких є особливо тяжким, а також тим, що крім даного кримінального провадження, ОСОБА_5 повідомлено про підозру слідчими ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом здійснення крадіжки 02.06.2024, а також враховуючи той факт, що підозрюваний не має офіційного джерела доходу, тому в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що останній при обранні більш м`якого запобіжного заходу, продовжить вчиняти інші кримінально карані діяння. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та тяжкість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити будь-яке інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, наполягав на зміні запобіжного заходу, оскільки вважає, що застава наразі не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний заперечував проти зміни запобіжного заходу, зазначив, що він нічого не вчиняв та в нього на утриманні знаходиться двоє дітей.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу, оскільки вважає, що підозра про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 113, 114-2 КК України жодним чином не обґрунтована. Слідчим не надано доказів того, що спалена шафа відноситься до товарів народного господарства, та доказів причетності його підзахисного до вчинення вказаних злочинів.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 26 вересня 2024 року на підставі ч. 2 ст. 208 КПК України затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

26 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.11.2024, з визначенням застави у розмірі 45 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 136 260 грн. При цьому, судом встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

3 жовтня 2024 року за підозрюваного ОСОБА_5 було внесено заставу в раніше визначеному ухвалою суду від 27 вересня 2024 року розмірі, у зв`язку з чим, звільнено з-під варти та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого; повідомляти слідчого, прокурора ч суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У своєму клопотанні слідчий зазначає, що наразі існує ризик можливого знищення, приховання чи спотворення підозрюваним будь-яких речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки досудове розслідування наразі ще триває, органом досудового розслідування ще не здійснено необхідних заходів для виявлення всіх можливих доказів вчинення кримінального правопорушення. У судовому засіданні наявність даного ризику була встановлена.

Таким чином, судом встановлено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу продовжують існувати, та навіть збільшились.

Крім того, беручи до уваги зміну повідомлення про підозру, розуміння підозрюваним ОСОБА_5 факту повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний вживатиме заходів для ухилення від органу досудового розслідування та суду, задля уникнення відповідальності за вчинені злочини.

Суд також приймає до уваги, що на час розгляду даного клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, до того ж вчиненого під час воєнного стану.

У свою чергу, згідно з ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року, слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням обов`язків після її внесення, обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України, відомі не були, досліджуваною ним підозрою не охоплені, а тому не були враховані слідчим суддею.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КУ України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого та тяжких кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи наявність обставин, які не були відомі на момент прийняття попереднього рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, з врахуванням специфіки інкримінованих кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, про наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 23 листопада 2024 року.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Оскільки, у судовому засіданні не встановлено випадків порушення підозрюваним обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді про визначення застави, що відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України є наслідком звернення застави в дохід держави, суд вважає за необхідне повернути заставодавцю ОСОБА_10 заставу в розмірі 136 260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень, сплачену згідно з квитанцією № 9356-3523-4580-0786 від 03.10.2024 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 194, 199, 200, 201, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 113 КК України задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 листопада 2024 року.

Повернути заставодавцю ОСОБА_10 заставу у розмірі 136 260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень, сплачених згідно квитанції № 9356-3523-4580-0786 від 03.10.2024 року, визначену ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року.

Ухвалу направити до слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровської області для виконання.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1