У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000163 від 28 березня 2013 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у порядку п.3-1 ч.1 та п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської окружної прокуратури надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000163 від 28 березня 2013 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у порядку п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що у провадженні слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000163 від 28 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Підозру у вчиненні кримінального правопорушення по вказаному кримінальному провадженню жодній особі не оголошено.

Враховуючи те, що кримінальне вказаного кримінального правопорушення минуло більше 10 років, а тому прокурор вважає, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 та п.1-1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання згідно якого просить розгляд клопотання провести у його відсутності.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

У відповідності до санкції ч. 2 ст. 189 КК України, вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

За правилами, визначеними ч. 4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

З врахуванням наведеного кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності зокрема у разі, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минулодесять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Варто зазначити, що неповнота досудового розслідування не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав. Невиконання слідчим окремих слідчих та процесуальних дій, що призвело до спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав. Перевірка правильності кваліфікації кримінального правопорушення в межах розгляду клопотання прокурора не передбачена КПК України, тому суд розглядає клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в межах правової кваліфікації за ч. 2 ст. 189 КК України, за якою проводилось досудове розслідування.

Аналогічна правова позиція була викладена в увалах Верховного Суду: від 25.01.2021 року у справі № 397/282/20 (провадження № 51-300ск21), від 12.03.2021 року у справі № 379/1594/19 (провадження № 51-1246ск21), від 16.08.2021 року у справі №941/996/20 (провадження № 51-3913ск21).

Відповідно до матеріалів клопотання прокурора про закриття кримінального провадження та матеріалів кримінального провадження встановлено, що протиправні дії, полягали в умисних діях з метою незаконного збагачення шляхом вимагання грошових коштів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ТА ОСОБА_6 з погрозою застосування фізичного насилля над потерпілим ОСОБА_7 , що при зустрічах та розмов по мобільному телефону виражалось в погрозі нанесення останньому побоїв та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у випадку невиконання ним вимоги надання грошових коштів у сумі 30 000 гривень.

Разом з тим матеріали кримінального провадження свідчать, що з 2016 року жодних слідчих, розшукових, процесуальних дій у ньому не проводилось.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що органом досудового розслідування не здійснено всіх необхідних заходів для встановлення особи, яка може бути причетна до кримінального правопорушення.

У пункті 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Так, у постанові від 23 лютого 2021 року (справа № 397/42/20) Верховний Суд зазначив, що приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора і закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст. 49 КК України, однак із вказівкою на встановлення конкретних осіб, які причетні до вчинення злочину, суд допустив протиріччя з нормою процесуального закону, яке призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження № 0000163 від 28.03.2013 вбачається, що ще на початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, а саме під час внесення відомостей до ЄРДР, особи, які могли вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були відомі. Враховуючи наведене, наявна реальна можливість встановити конкретну особу, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, суд, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, з урахуванням вищевикладених положень кримінального процесуального закону, позбавлений можливості постановити рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо існують відомості щодо особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що органом досудового розслідування не виконано вимоги кримінального процесуального закону, зокрема не забезпечено виконання приписів ст. 2 КПК, якими визначенні завдання кримінального провадження, оскільки належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття кримінального правопорушення, а також встановлення та притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності, здійснені не були. Заявник у даному кримінальному провадженні вказував на конкретних осіб, які на його думку вчинили кримінальне правопорушення.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст.284,314 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000163 від 28 березня 2013 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у порядку п.3-1 ч.1 та п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1