№ провадження 1-і/208/23/24
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, з середньою- спеціальною освітою, у шлюбі не перебуваючого, не працюючого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не маючого, особою з інвалідністю будь- якої групи не являється, раніше судимого:

- 19.12.2023 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, ст. ст. 75, 76 КК України 2 роки;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , пославшись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України за вчинення яких, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 6 до 10 років, що, у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. Органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені у п. 1, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може, у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої відноситься й Гродівська територіальна громада Покровського району Донецької області, до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду.

Всі ці фактори у своїй сукупності беззастережно доводять факт можливості переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та (або) суду та виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе попередити цей ризик.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, може здійснити спроби переховатися від органів досудового розслідування та суду, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким він пропонував купити у нього психотропні речовини. Зазначені особи допитані в ході проведення досудового розслідування в якості свідків, та їх покази в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості ОСОБА_4 перед судом. Зокрема, з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом): судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на переконання органу досудового розслідування, є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може здійснити спроби незаконного впливу на свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема, шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення обвинуваченим законного справедливого покарання.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає що обвинувачений ОСОБА_4 з метою зміни правдивих свідчень свідків, може здійснити спроби незаконно на них впливати, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 19.12.2023 ОСОБА_4 засуджений Красноармійським судом Донецької області за ч. 1 ст. 263 КК України, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, скоїв нові злочини в період іспитового строку. Наразі ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України, що дає слідству всі підстави вважати, що останній на шлях свого виправлення не став та схильний до вчинення кримінальних правопорушень, отже, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити й інші кримінальні правопорушення, тобто наявний реальний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики ніяким чином не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 та продовжують існувати.

Наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, можливість впливу на свідків та реальність вчинення ним нових злочинів - є ґрунтовними підставами для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

На переконання органу досудового розслідування, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Так, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування інших запобіжних заходів відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, з обставин викладених у клопотанні ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що в 2022 році, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», перебуваючи на території м. Покровська Донецької області, умисно, незаконно, з метою використання для виготовлення психотропних речовин, у невстановленої особи придбав речовину, яка містить прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - соляну кислоту, маса якої від рідини складає 25%. Вказану речовину, яка містить прекурсор, ОСОБА_4 приніс до приміщення господарської будівлі, розташованої за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де умисно незаконно зберігав його з метою використання для виготовлення психотропних речовин.

Частину незаконно придбаного ним прекурсору ОСОБА_4 використав для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено метамфетаміну, після чого залишок прекурсору, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, - соляну кислоту, маса якої від рідини масою 18,9346 г (об`ємом 16,8 мл) складає 25%, умисно незаконно зберігав з метою використання для виготовлення психотропних речовин з метою збуту, в приміщенні господарської будівлі, розташованої на задньому подвір`ї за місцем свого мешкання, розташованої за вказаною вище адресою.

27 червня 2024 року у період з 21 год. 12 хв. до 22 год. 49 хв. в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду від 25.06.2024, у приміщенні господарської будівлі було виявлено і вилучено пластиковий флакон з рідиною масою 18,9346 г (об`ємом 16,8 мл), яка містить прекурсор, відносно якого встановлені заходи контролю соляну кислоту, масова доля якої складає 25 %, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою його використання для виготовлення психотропних речовин.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 15 червня 2024 року, знаходячись у господарській будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, шляхом змішування та хімічної обробки, застосовуючи тарілки, колбу, ваги, з наявних у нього речовин незаконно виготовив з метою збуту речовину, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого не встановлена, але не менше 0,0578г.

15 червня 2024 року, в період часу з 12 год. 26 хв. по 12 год. 36 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на збут психотропних речовин, з метою особистого збагачення, діючи умисно, незаконно збув за 400 гривень оперативному покупцю ОСОБА_8 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рідину масою 1,3280г. у пластиковому ін`єкційному медичному шприці, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого складає 0,0578г.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному виготовлені з метою збуту та збуті психотропних речовин, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 27 червня 2024 року у першій половині доби, більш точного часу слідством не встановлено, знаходячись у господарській будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, шляхом змішування та хімічної обробки, застосовуючи тарілки, колбу, ваги, з наявних у нього речовин незаконно виготовив з метою збуту речовину, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого не встановлена, але не менше 0,0247 г.

27 червня 2024 року, в період часу з 16 год. 53 хв. по 17 год. 02 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторний збут психотропних речовин, з метою особистого збагачення, діючи умисно, незаконно, повторно, збув за 600 гривень оперативному покупцю ОСОБА_8 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», частину незаконно виготовленої в той же день рідини масою 1,5426 г у пластиковому ін`єкційному медичному шприці, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого складає 0,0247 г.

Залишок незаконно виготовленої рідини масою 4,0424 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін масою 0,0869 г, ОСОБА_4 , залишив в господарчій будівлі, за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, діючи умисно, повторно, незаконного зберігав з метою збуту у пластиковому шприці.

27 червня 2024 року у період з 21 год. 12 хв. до 22 год. 49 хв. в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду від 25.06.2024, у приміщенні господарської будівлі було виявлено і вилучено пластиковий шприц з рідиною масою 4,0424 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,0869 г, яку ОСОБА_4 повторно незаконно виготовив та зберігав з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.06.2024 слідчим суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.08.2024.

Прокурором Покровської окружної прокуратури до Красноармійського міськрайонного суду було спрямовано клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , розгляд якого був призначений на 21.08.2024 року.

В той же час наказом голови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.08.2024 оголошено простій суддям та працівникам апарату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 21.08.2024 до 13.09.2024.

У зв`язку з викладеними обставинами, відповідно до положення ч.6 ст.615 КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» відносно ОСОБА_4 , був продовжений до вирішення питання судом, але не більше ніж на 2 місяці, тобто до 24.10.2024 включно.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що відносно підозрюваного необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

На цей час, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 спливає 24.10.2024.

На теперішній час підготовче засідання по вказаному кримінальному провадженню № 000349 за обвинуваченням ОСОБА_4 не призначено.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що заявлені ризики при обранні запобіжного заходу не змінилися.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного клопотання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 , злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України, та на даній стадії слідчий суддя не надає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України передбачає покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати ОСОБА_4 від переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на ці обставини відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, думку учасників кримінального провадження з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000349 від 02.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України, задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 грудня 2024 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань» (№4).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1