У Х В А Л А

щодо закриття кримінального провадження

16.09.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 13.06.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , - за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

також за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

26.06.2024 з Жмеринської окружної прокуратури до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. До обвинувального акту прокурором додано угоду про визнання винуватості від 26.06.2024.

В підготовчому судовому засіданні прокурор відмовився від затвердження угоди про визнання винуватості, натомість заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений дав згоду на закриття кримінального провадження з підстав, заявлених прокурором. Захисник також погодився з клопотанням прокурора. Потерпілий висловив позицію, що не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі клопотання прокурора.

Суд вважає, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з такого.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачуються в тому, що він, 12.06.2024, рухаючись в АДРЕСА_1 , побачив нежитловий будинок АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 . У цей момент, в ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном. У подальшому реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 13.06.2024 близько 06:00 діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, в період дії воєнного стану (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та востаннє продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX від 08.05.2024) перелізши через паркан на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав алюмінієву каструлю із кришкою об`ємом 40 л, алюмінієву миску об`ємом 20 л, та електричний кип`ятильник потужністю 1 кВт.

Однак, розпорядитись вказаним майном не встиг, у зв`язку із тим, що його протиправні дії було виявлено працівниками Жмеринського РВ УПО ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2009/24-21 від 19.06.2024 вартість алюмінієвої каструлі із кришкою об`ємом 40 л становить 982 грн, вартість алюмінієвої миски об`ємом 20 л становить 343 грн, вартість електричного кип`ятильника потужністю 1 кВт становить 55 грн. Загальна сума складає 1 380 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням в сховище, в умовах воєнного стану.

Згідно з положеннями пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною п`ятою Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 12.06.2024.

Станом на 01.01.2024прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 3028 грн (1514*2=3028).

ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_6 в розмірі 1380 грн.

Положеннями частини першої статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і у частині першій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна ОСОБА_9 становила 1380 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, тому суд вважає, що наявні підстави для закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_3 на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Частиною сьомою статті 284 КПК України визначено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Отже, при розгляді клопотання прокурора про закриття кримінального провадження установлено, що під час підготовчого судового засідання щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, а тому воно підлягає закриттю.

Керуючись статтями 284, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 13.06.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 13.06.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити.

Заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді від 17.06.2024 у виді накладення арешту на речові докази -скасувати.

Речові докази, які зберігаються в Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області: каструлю із алюмінієвою кришкою об`ємом 40л, алюмінієву миску об`ємом 20л, електричний водонагрівач - повернути потерплому ОСОБА_6 ; лом-обценьки - знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1514,56 грн віднести на рахунок держави.

Копію ухвали після набрання нею законної сили направити до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_10