Справа № 302/1346/24
Провадження № 1-кп/302/168/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я кримінальне провадження, відомості про яке внесені 09 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Міжгірського райсуду від 05.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2, 3 КК України.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.1 361 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Міжгірського районного суду від 05.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п.п.1, 2, ч. 3 п.п.2, 3 КК України, на шлях виправлення на став, а вчинив новий умисний майновий злочин за наступних обставин:

06.07.2024, в період з 08.00 до 11:51 год., точної години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи розмову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запевнив останню в добросовісності своїх намірів, зловживаючи її довірою, отримав у користування її банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 з пін-кодом до неї. Після цього, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону марки SAMSUNG моделі Galaxy A14, серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , використовуючи сім-картку мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , яка знаходилась у вказаному телефоні, скачавши з « Play Маркету » мобільний додаток «Приват24», що є Інтернет - банкінгом, системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк», до якого прив`язав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 з своїм фінансовим номером мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , тим самим отримав повний доступ до наявної інформації.

Надалі, ОСОБА_6 , маючи доступ до особистого кабінету ОСОБА_7 в автоматизованій системі АТ КБ «ПриватБанк» «Приват24», без згоди та відома останньої, використовуючи систему, призначену для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк» Інтернет - банкінг «Приват24», який згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді витоку інформації, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу (авторизації), за допомогою мобільного додатку «Приват24» AT КБ «ПриватБанк», раніше встановленого на його мобільний телефон, шляхом введення створеного ним паролю до мобільного додатку «Приват24», використовуючи дані клієнта Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - ОСОБА_7 , умисно, несанкціоновано, тобто, самочинно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутився у роботу автоматизованої системі АТ КБ «ПриватБанк» Інтернет - банкінг «Приват24», тобто в роботу автоматизованої системи, що призвело до витоку інформації, що виразилось у відображенні даних поточного стану рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в AT КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_7 та отримав можливості здійснювати за допомогою мобільного додатку «Приват24» фінансові операції, що призвело до витоку інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

06.07.2024, в період з 08.00 до 11:51 год., точної години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи розмову з ОСОБА_7 , запевнив останню в добросовісності своїх намірів, зловживаючи довірою, отримав у користування її банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 з пін-кодом до неї. Після цього, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою: буд. АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону марки SAMSUNG моделі Galaxy A14, серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , використовуючи сім-картку мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , яка знаходилась у вказаному телефоні, скачавши з « Play Маркету » мобільний додаток «Приват24», що є Інтернет - банкінгом, системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк», до якого прив`язав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 з своїм фінансовим номером мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , тим самим отримав повний доступ до конфіденційної інформації про особу ОСОБА_7 .

Надалі, в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої «використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону»; ст. 12 згідно якої «збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу», ст. 13 згідно якої «зберігання персональних даних передбачає дії щодо забезпечення їх цілісності та відповідного режиму доступу до них», ст. 21 Закону України «Про інформацію», згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» відповідно до якої «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», отримав та зберігав, тим самим використав, конфіденційну інформацію про ОСОБА_7 , без її відома та згоди, а саме, майновий стан та інші персональні дані про неї, зокрема, номер облікової картки платника податків, дату і місце народження, паспортні дані, що призвело до можливості здійснення операції перерахування грошових коштів в електронній формі від імені та без відома володільця - ОСОБА_7 з банківської карти № НОМЕР_1 на поповнення підконтрольного йому електронного гаманця на онлайн казино, за адресою « https://casino.ua » під ID НОМЕР_6 ( DPAY*CASINO.UA ,Dnipro P30) на суму - 49 999,00 гривень та поповнення підконтрольного йому електронного гаманця на онлайн казино, за адресою « https://slotoking.ua » ( UPME*SLOTOKING.UA , Kyiv P 30) на суму - 10 200,00 гривень та в такий спосіб заволодіти та вільно розпоряджатися грошовими коштами потерпілої в загальній сумі 60 199,00 (шістдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України - порушення недоторканості приватного життя, тобто, незаконне збирання, зберігання, використання конфіденційної інформації про особу.

Окрім того, 06.07.2024, о 11:51 год, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що з Управління соціального захисту населення Хустської РДА Закарпатської області надійшли виплати соціального фонду багатодітним особам, у тому числі, і на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , попередньо маючи можливість доступу та повного контролю рахунків банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 належністю ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, маючи доступ до Інтернет-банкінгу ОСОБА_7 за допомогою програми «Приват24», з мобільного телефону з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , що став фінансовим номером клієнта AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 , за допомогою доступу до мережі Інтернет, маючи навички та вміння працювати з комп`ютерною технікою та інформаційними технологіями, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної технічки мобільного телефону марки SAMSUNG моделі Galaxy A14, серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , здійснив операцію перерахування грошових коштів з банківської карти № НОМЕР_1 на поповнення підконтрольного йому електронного гаманця на онлайн казино, за адресою « https://casino.ua » під ID НОМЕР_6 ( DPAY*CASINO.UA ,Dnipro P30) на суму - 49 999.00 гривень, тим самими, без відома власника таємно викрав її грошові кошти і своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 49 999,00 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Також, 06.07.2024, о 11:53 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про позитивний баланс на рахунку банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , маючи можливість доступу та повного контролю даного рахунку умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, маючи доступ до Інтернет-банкінгу ОСОБА_7 за допомогою програми «Приват24», з мобільного телефону з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 , що став фінансовим номером клієнта AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 за допомогою доступу до мережі Інтернет, маючи навички та вміння працювати з комп`ютерною технікою та інформаційними технологіями, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної технічки мобільного телефону марки SAMSUNG моделі Galaxy A14, серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , здійснив операцію перерахування грошових коштів з банківської карти № НОМЕР_1 на поповнення підконтрольного йому електронного гаманця на онлайн казино, за адресою « https://slotoking.ua » ( UPME*SLOTOKING.UA , Kyiv P 30) на суму - 10 200.00 гривень, тим самими, без відома власника, таємно викрав грошові кошти і своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень 00 коп.).

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 60 199,00 (шістдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, 05.07.2024, близько 18.00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення офіційного документа банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_9 та видана на ім`я ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, за рахунок коштів, які будуть переказані на дану картку, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки вказану банківську картку з метою здійснення фінансових операцій у виді переказу грошових коштів з карткового рахунку банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , через Інтернет-банкінг програми «Приват24» з прив`язаною банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_1 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 361 Кримінального кодексу України визнав повністю, надав показання в яких підтвердив, що отримав у користування від ОСОБА_7 належну їй банківську картку та персональні відомості ОСОБА_7 . В подальшому отримав повний доступ до банківської картки ОСОБА_7 , шляхом несанкціонованого доступу до системи інтернет-банкінгу отримав відомості щодо поточного стану рахунку ОСОБА_7 та заволодів коштам останньої на загальну суму 60 199,00 грн. Також обвинувачений ОСОБА_6 надав показання, що за обставин, вказаних в обвинувальному актів він викрав банківську картку належну ОСОБА_9 . Зазначив, що відшкодував заподіяну ОСОБА_7 шкоду частково. Підтвердив фактичні обставин, викладені в обвинувальному акті, з кваліфікацією вказаних кримінальних правопорушень згідний, суму викрадених коштів підтвердив. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. Запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив та подібного більше не повториться.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, їх правову кваліфікацію та перевірив добровільність їх позицій.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, - в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінальних правопорушень та вину ОСОБА_6 у його вчиненні та ніким не оспорюються.

Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням даних, які характеризують його особу.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 182 КК України - порушення недоторканості приватного життя, тобто незаконне збирання, зберігання, використання конфіденційної інформації про особу; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; ч. 1 ст. 357 КК України, тобто - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів; ч. 1 ст. 361 КК України, тобто - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються за ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 357, ч.1 361 КК Україні, як кримінальні проступки, та за ч. 4 ст. 185 КК України як тяжкий злочин, дані про особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

Крім того, заподіяна потерпілій ОСОБА_7 матеріальна шкода на теперішній час відшкодована частково, шляхом повернення потерпілій викраденого майна та грошових коштів.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд відносить - рецидив злочину.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, на теперішній час також обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень (злочинів) проти власності, а саме за ч.4 ст. 185 КК України та вказаний злочин, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_6 не працює, суспільно-корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні: ОСОБА_6 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб він немає, проте останній має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, скарг від сусідів на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку у нарколога, психіатра ОСОБА_6 не перебуває.

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його матеріальне та сімейне становище, стан його здоров`я, а також враховуючи думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які на суворій мірі покарання не наполягають, на теперішній час будь-яких матеріальних, моральних претензій до обвинуваченого не мають, цивільний позов не заявляють та просять призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на розсуд суду, а також беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, судимість за який на теперішній час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, та який певних та належних висновків для себе не зробив і знову, в період випробувального строку, встановленого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.07.2023, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжкого злочину, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних злочинних діянь та небажання ставати на шлях виправлення, тому суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 та у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 357 і ч.1 ст. 361 КК України.

Крім того, як встановлено судом, вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років, та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробувальним строком три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 інкриміновані йому злочини вчинив після постановлення Міжгірським районним судом Закарпатської області вироку за ч.4 ст.185 КК України, а тому суд вважає, що остаточне покарання має бути призначене обвинуваченому за сукупністю вироків, відповідно до вимог ст.71 КК України.

Дану позицію суд обґрунтовує тим, що згідно із системним аналізом положень ст.70, ст.71 КК України, початковим моментом періоду вчинення злочину, внаслідок якого суд призначає покарання за сукупністю вироків, є саме момент постановлення вироку, а не набрання ним законної сили. Так, закон про кримінальну відповідальність визначає загальний критерій для відмежування призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків і пов`язує його саме з моментом між діяннями, які вчинені до прийняття судового рішення про винуватість особи та після прийняття такого рішення. Також аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17).

А отже, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд застосовує положення ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України та на думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, з урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року та за сукупністю вироків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, характеризується лише прямим умислом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, мобільний телефон марки Самсунг А14 світлого кольору серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 був знаряддям цього кримінального правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави зазначеного мобільного телефону.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 ,, згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.10.2024 року у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 357, ч.1 361, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 182 КК України у виді двох років обмеження волі ;

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді двох років двох місяців обмеження волі;

-за ч.1 ст. 361 КК України у виді трьох років обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

Речові докази:

- які зберігаються в матеріалах кримінального провадження: оптичний диск марки Verbatim СD+R 700 МB сірого кольору на якому міститься електронні копії документів з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про рух коштів потерпілої та ОСОБА_9 та оптичний диск марки Verbatim СD+R 700 МB сірого кольору на якому міститься відеозапис з камер спостереження ювелірного магазину «Золотий Вік», - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- які зберігаються в потерпілого ОСОБА_9 : банківська картка банку ПриватБанк № НОМЕР_7 та мобільний телефон марки Самсунг А31 ІМЕІ НОМЕР_8 ІМЕІ НОМЕР_9 , - залишити потерпілій ОСОБА_9 .

Застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки Самсунг А14 світлого кольору серійний номер НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області (квитанція №827), який примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2024 року у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний термін з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1