Провадження №1-кп/127/534/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357, частинами першою, другою та четвертою статті 185, частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357, частинами першою, другою та четвертою статті 185, частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК).

Після виконання вимог частини третьої статті 479-2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на часткове закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою сили закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. При цьому зазначив, що наслідки такого закриття йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного та просив закрити кримінальне провадження в частині декриміналізованих діянь.

Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за частиною другою та четвертою статті 185 КК у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, разом з тим в матеріалах справи наявні письмові заяви останніх про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема у такому.

ОСОБА_5 , отримавши доступ до банківської картки ОСОБА_6 AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 та наявних на ній чужих грошових коштів, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що сторонні особи не розуміють дійсного значення його дій, 06.02.2021 о 04:52 год. розрахувався вказаною картою на АЗС «АМІС Energy», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 180, на суму 453 грн. Після чого 06.02.2021 о 05:31 год. розрахувався картою в магазині «Продукти» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 156А, на суму 393 грн. Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 846 грн.

За наведеним фактом дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Крім цього, ОСОБА_5 , отримавши доступ до банківської картки ОСОБА_6 АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 та наявних на ній чужих грошових коштів, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що сторонні особи не розуміють дійсного значення його дій, 06.02.2021 о 15:13 год. розрахувався вказаною картою в магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, точної адреси не встановлено, на суму 184 грн. та о 15:14 год. на суму 452 грн. Після чого, 06.02.2021 о 15:28 год. розрахувався картою в магазині «Домашній маркет» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 68, на суму 472 грн. та о 15:30 год. на суму 299 грн. Після чого, 06.02.2021 о 16:45 год. розрахувався картою в магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 1 провулок Київський, 4, на суму 74 грн. Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1481 грн.

За наведеним фактом дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Крім того, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_7 , без дозволу власника банківської картки, шляхом здійснення розрахунків вказаною платіжною карткою заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 , а саме 29.07.2022 о 14:07 год. у приміщенні магазину «Бджілка Мая» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 156 А на суму 58 грн., 29.07.2022 о 14:12 год. - у приміщенні магазину «Черемшина» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 142 на суму 44,50 грн. та о 14:13 год. на суму 62 грн., 29.07.2022 о 14:19 год. у приміщенні магазину «Шик і блиск» в за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 146 на суму 445 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 609,50 грн.

За наведеним фактом дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення кримінального правопорушення повторно, в умовах воєнного стану.

Частиною першою статті 2 КК регламентовано, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» (далі Закон № 3886- ІХ).

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП), згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі НМДГ).

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною першою статті 5 КК визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В свою чергу частиною третьою статті 5 КК передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абзацу 4 частини сьомої статті 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 479-2 КПК регламентовано, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною третьою статті 479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Суд також враховує, що Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23) зауважив таке.

Частиною другою статті 51 КпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 НМДГ.

Аналіз указаних норм закону, як зазначив ВС, свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями частини першої статті 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК).

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2021 року становив 2270 грн. А відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2022 року становив 2481 грн.

Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2021 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1135 грн., а у 2022 році 1240,5 грн.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діяннях ОСОБА_5 за викладеними вище обставинами ознак кримінального правопорушення або ж ознак адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість майна, яким він заволодів, 2 НМДГ, тобто 2270 грн. та 2481 грн. відповідно.

Як суд вже зазначив вище, внаслідок трьох інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою та четвертою статті 185 КК, завдана матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 на суми 846 грн. та 1481 грн., а потерпілому ОСОБА_7 на суму 609,5 грн. Тобто вартість майна, яким заволодів обвинувачений, за наведеними фактами є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-IX та положень ПК настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн. та 2481 грн. (станом на момент вчинення кримінальних правопорушень).

З огляду на викладене, враховуючи згоду обвинуваченого ОСОБА_5 , суд з урахуванням висновків, зроблених ВС у наведеній вище постанові, а також принципу зворотної дії закону в часі, закріпленого статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК, вважає за необхідне закрити кримінальне провадження у цій частині.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2021 за № 0000117 та 02.08.2022 за № 0000350 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (вчинених 06.02.2021 о 04:52 год. та 05:31 год.; 06.02.2021 о 15:13 год., 15:28 год., 15:30 год. та 16:45 год. стосовно потерпілої ОСОБА_6 ) та частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (вчиненого 29.07.2022 стосовно потерпілого ОСОБА_7 ), закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: