Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2017/23
Провадження № 1-кп/376/132/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

представника цивільного відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Сквири Київської області матеріали кримінального провадження №0002170 від 03.07.2023 за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сквира Київської області, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, працюючого вчителем фізичної культури в Шамраївському навчально-виховному комплексі «закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладу дошкільної освіти» Сквирської міської ради Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 02 травня 2023 року близько 17.50 год., керуючи технічно справним автомобілем марки "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Київська зі сторони м.Біла Церква в напрямку центра м.Сквира Білоцерківського району Київської області, де навпроти будинку №22 проявив неуважність та безпечність, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішоход та перед яким зупинився автомобіль, в порушення п.п.1.5, 2.3(б), 18.1, 18.4 ПДР України, не зменшив швидкість та не зупинився щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля "Skoda Fabia". В результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому виростків лівої великої гомілкової кістки та головки лівої малої гомілкової кістки.

Наслідки ДТП у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших оіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальих збитків; п.2.3(б) з якого вбачається, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не вдволікатись від керування цим засобом в дорозі; п.18.1 згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п.18.4 відповідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився тарснпортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись і можуть продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та пояснив, що 02 травня 2023 року рухався на автомобілі Шкода Фабіа по головній дорозі вул.Київській в м.Сквира, під`їзжаючи до магазину «Міркурій», біля якого постійно припарковані автомобілі, помітив фуру, яка рухалась по другорядній дорозі і перед поворотом зменшила швидкість і зупинилась, щоб пропустити його, в той же час частково виїхавши на вул.Київську так, що закрила огляд початку пішохідного переходу, який перетинала потерпіла. Як потерпіла ступила на пішохідний перехід не бачив через виїхавшу на смугу його руху фуру, яка закрила оглядовість, тому відбувся наїзд на пішохода. Вважає, що в діях пішохода наявні порушення правил дорожнього руху України, зокрема п.4.10 та п.4.14 ПДР України.. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди вважає необгрунтованим та завишеним, у зв`язку з чим визнав його частково на суму 15000грн., з яких відшкодував вже 5000грн., цивільний позов в частині відшкодування матеріалної шкоди не визнав..

Не дивлячись на часткове визнання вини ОСОБА_6 , його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 02 травня 2023 року близько 17.50 год. вийшла з маршутки, підійшла до пішохідного переходу по АДРЕСА_2 , зліва від неї зупинилась фура, навпроти також зупинився автомобіль, тому вона ступила на пішохідний перехід та почала рух, однак як тільки пройшла кабіну фури почула сигнал автомобіля, не встигла обернутись і відразу відчула удар від якого впала на асфальт. Декілька хвилин не розуміла що відбувається, прийшла до тями коли водій фури хлопав ладошками по її обличчю, він же викликав швидку допомогу та поліцію. Після отриманих травм довгий час лікувалась, перенесла неєдину операцію, нога до сих пір повністю не згинається, що спричиняє їй незручності як в сімейному житті, так і в робочій діяльності та по господарству. Крім того, під час ДТП сильно стиснула зуби, тому довелось і їх лікувати. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Просила його задовольнити.

Крім показів потерпілої, обставини дорожньо-транспортної події підтверджено наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

-протоколом огляду місця події від 02.05.2023 з фото таблицею до нього, відповідно до якого визначено місце, де відбулась дорожньо-транспортна подія, а саме: АДРЕСА_2 . Визначено напрямок руху транспортного засобу "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту наїзду на пішохода, а також безпосереднє місце наїзду, позначене розміткою «пішохідний перехід». Зафіксовано наявність пошкодженого лобового скла з правої сторони автомобіля "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .(а.с.116-134 т.1);

-висновком експерта від 25.05.2023 №529/д, відповідно до якого, на підставі медичних документах на ім`я ОСОБА_8 , виявлені наступні ушкодження: переломи виростків лівої великої кістки та головки лівої малої гомілкової кістки; струс головного мозку; синець в поперековій ділянці справа. Описані ушкодження заподіянні тупими предметами, могли виникнути в наслідок наїзду автомобіля на пішохода, можливо, у строк вказаний в постанові. Переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, інші тілесні ушкодження - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.с.143-144 т.1)Медичні документи стаціонарно хворої ОСОБА_8 , отримані на підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 11.05.2023.(а.с.137-139,140-141 т.1);

- висновком експерта від 21.06.2023 №СЕ-19/111-23/30295-ІТ, відповідно до якого перед настанням дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система та рульове керування транспортного засобу "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходились у технічно-справному стані.(а.с.146-149 т.1);

-висновком експерта від 21.06.2023 №СЕ-19/111-23/30292-ІТ, відповідно до якого в умовах даної події, згідно зафіксованих в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідів гальмування, швидкість "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП, склала близько 47…50 км/год. (а.с.151-153 т.1);

-висновком експерта від 19.06.2023 №СЕ-19/111-23/30288-ІТ, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху. Водій "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог пункту 18.4 ПДР України, для чого у нього не було об`єктичних перешкод технічного характеру. З технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 вимогам п. 18.4 ПДР України. (а.с.155-157 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2024, виконаного на підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 28.12.2023 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 зафіксовано місце розташування учасників дорожньо-транспортної події та інших транспортних засобів в момент наїзду на пішохода, механізм наїзду.(а.с.191-192,208-211 т.1);

-висновком експерта від 05.08.2024 №СЕ-19/111-24/24/28337-ІТ, відповідно до якого водій автомобіля "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.18.4 ПДР України а також мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом виконання вимог п. 18.4 ПДР України; з технічної точки зору настання ДТП знаходиться в причинному зв`язку з невідповідністю дій водія "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 вимогам п.18.4 ПДР України.( а.с.4-8 т.2)

Наведені докази є належними та допустимими і такими, що в повному об`ємі доводять обставини, вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, підстав ставити їх під сумнів немає. Останні в повній мірі дають можливість визначити, які саме пункти ПДР було порушено, що мало своїм наслідком спричинення потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також свідчать про те, що в наслідок порушення вимог ПДР України ОСОБА_6 наступили наслідки у вигляді наїзду на ОСОБА_8 .

Судом забезпечено дотримання положень ст.22 КПК України щодо створення умов для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, змагальність як основу кримінального провадження.

Проте, будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було.

Клопотань про визнання доказів недопустимими від сторін не надходило.

Разом з тим, зауваження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 щодо проведення слідчого експерименту поза межами строку, визначеного судом, суд до уваги не приймає, оскільки протокол проведення слідчого експерименту надано суду у строк, визначний ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 28.12.2023, крім того у призначений слідчим день та час обвинувачений та його захисник для проведення слідчого експерименту з`явились, заперечень з приводу недотримання строків проведення слідчої дії не виказували, у зв`язку з чим вказані зауваження в судовому засіданні суд розцінює як один із способів захисту.

Щодо доводів захисту про порушення ПДР пішоходом, то суд враховує, що причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Визначальним фактором для встановлення відповідальності водія за наслідки ДТП є об`єктивна можливість виявити небезпеку і технічна можливість уникнути спричинення цих наслідків, яка за встановлених у цій справі обставин у обвинуваченого була, оскільки при суворому дотриманні вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України він мав об`єктивну і технічну можливість вчасно виявити перешкоду для руху та уникнути наїзду на пішохода. Аналогічна позиція висловлена в постанові ККС ВС від 14 вересня 2023 року у справі № 570/1890/21.

Так, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що пішоход не виконав вимог ПДР щодо впевненості при виході на проїзжу частину у відсутності транспортних засобів, що наближаються ( п.4.10 ПДР України). Але порушення пішоходом ПДР не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП та повинно враховуватись під час призначення покарання.

В той же час, порушення ПДР потерпілою, не позбавляє обов`язку водія джерела підвищеної небезпеки також виконувати правила дорожнього руху. Тому вирішуючи питання винуватості обвинуваченого, суд оцінює наявність чи відсутність порушень ПДР в діях водія, з огляду на пред`явлене обвинувачення, а саме порушення вимог п. 18.4 ПДР, адже в порушенні саме вказаного пункту пред`явлено обвинувачення, виходячи з технічної можливості попередити вказану пригоду.

Відповідно до п. 18.4 ПДР України якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_6 02.05.2023, керуючи автомобілем "Skoda Fabia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Київська у м. Сквирі Білоцерківського району Київської області, на перехресті з вул. Залізнична на смугу його руху виїхав та зупинився вантажний автомобіль (фура), водій вказаного вантажного автомобіля не встановлений, разом з тим вказані обставини підтвердили в судовому засіданні як обвинувачений так і потерпіла. У такій дорожній обстановці водій ОСОБА_6 відповідно до п.п. 2.3 «б», п. 18.4 ПДР України повинен був зменшити швидкість руху транспортного засобу, а в разі потреби зупинитися, і міг продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Однак, він цього не зробив, внаслідок чого і стався наїзд на потерпілу ОСОБА_8 .

Виходячи з дорожньої обстановки, що склалася, та пункту 18.4 ПДР України, поява пішохода на пішохідному переході не повинна була бути для водія ОСОБА_6 неочікуваною.

Дотримання водієм пункту 18.4 ПДР України за викладених у цьому пункті умов запобігає наїзду транспортних засобів на пішоходів, які можуть рухатися по нерегульованому пішохідному переходу у тому числі і порушуючи ПДР України.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Особі, яка вчинила кримінально каране діяння, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої Білоцерківським РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області від 01.09.2023, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, частково відшкодував потерпілій спричинену моральну шкоду.

Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_6 є добровільне часткове відшкодування моральної шкоди.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 знехтував Правилами дорожнього руху, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Стосовно заявленого у справі цивільного позову, суд зазначає наступне.

22.07.2023 від потерпілої ОСОБА_8 , надійшла позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (у порядку ст. 128 КПК України) у якій вона просила стягнути: з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу і судовий розгляд; з приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 94 456,94 грн., моральну шкоду - 4 722,85 грн., а всього стягнути страхового відшкодування, за виключенням франшизи 99 179,79 грн. - 1 600 грн. = 97 579,79 грн..

24.08.2023 на адресу суду від представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» ОСОБА_10 надійшов відзив, у якому вона просила у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «ЕТАЛОН» відмовити, посилаючись на те, що витрати на лікування необґрунтовані та документально не підтвердженні, а розрахунок моральної шкоди є протизаконним та не становить 4 722,85 грн. Вказує, що сума по чекам не становить 57 199,19 грн., окрім того більшість чеків не містять даних щодо придбаного товару та деякі долучено в нечитабельній формі. Наголошує, що відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів» шкодую, заподіяною життю та здоров?ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода пов?язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов?язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов?язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв?язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров?я; шкода, пов?язана із смертю потерпілого, а тому вимога про відшкодування витрат на автобусні перевезення є незаконною. Зазначає, що відповідно до позовної заяви ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: перелом виростків лівої великої гомілкової кістки та головки лівої малої гомілкової кістки, водночас у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачкою в дорожньо-транспортній пригоді травм в області голови, обличчя чи рота та внаслідок чого, остання потребує стоматологічного лікування чи протезування зубів, окрім того огляд лікарем стоматологом в день ДТП не проводився та лікарське призначення відсутнє.

01.09.2023 на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло заперечення на позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди, у якому зазначив, що потерпіла не обґрунтувала розмір моральної шкоди та не надала жодних доказів на підтвердження моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Окрім того зазначає, що обвинувачений визнає моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

26.09.2023 від потерпілої ОСОБА_8 надійшла заява, у якій вона просила долучити до матеріалів судової справи копії платіжних документів додаткових витрат на лікування на загальну суму 6 979,50 грн., а також оригінали підтверджуючих витрат на правову допомогу на загальну суму 10 350,00 грн..

21.10.2023 від потерпілої ОСОБА_8 надійшла заява, у якій вона просила долучити до матеріалів судової справи копії платіжних документів додаткових витрат на лікування на загальну суму 31 524,40 грн.

У судових засіданнях потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_9 підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у ній.

У судових засіданнях обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позовної заяви у повному обсязі. Захисник у свою чергу вказував, що потерпілою та її представником належним чином не підтверджено розмір заявлених відшкодувань. Окрім того розмір моральної шкоди, яку просять стягнути з ОСОБА_6 , є завищеним та необґрунтованим, позовна заява не містить розрахунків на підставі яких вона була вирахувана. Зазначає, що потерпіла не розкрила в чому саме полягають її моральні та фізичні страждання, яких вона зазнала у наслідок ДТП. У той же час обвинувачений частково визнав розмір моральної шкоди у сумі 15 000 грн., з яких 5000грн. відшкодував добровільно.

У судових засіданнях представник ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» заперечувала проти задоволення позову. Зазначала, що сума по наданих чеках не відповідає заявленому розміру, окрім того деякі чеки є нечитабельними та не місять призначення платежу. Вказує, що витрати на стоматологічне лікування не можуть бути відшкодовані, оскілки не має підтвердження, що під час ДТП була завдана відповідна травма обличчя. Наголошує, що відшкодування автобусних перевезень, які заявлені потерпілою, не передбачені Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів».

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази в частині заявленого цивільного позову, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

За нормами ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правила ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ч. 23.1 ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з ч. 24.1 ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до обвинувального акту потерпіла отримала наступні тілесні ушкодження: перелом виростків лівої великої гомілкової кістки та головки лівої малої гомілкової кістки.

Згідно з висновком експерта № 529/д у потерпілої ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: переломи виростків лівої великої гомілкової кістки та головки лівої малої гомілкової кістки; струс головного мозку; синець в поперековій ділянці справа.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 автомобіля марки "SKODA FABIA" р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 власником є ОСОБА_6 (а.с. 162 т.1).

Згідно з посвідченням водія серія НОМЕР_4 ОСОБА_6 має право керувати транспортними засобами категорії «В», починаючи з 17 жовтня 2017 року (а.с. 162 т.1).

Обвинувачений визнав, що 02.05.2023 під час ДТП перебував за кермом автомобіля, тому повинен нести відповідальність, передбачену законом.

Разом з тим, відповідальність ОСОБА_6 , як водія автомобіля марки "SKODA FABIA" р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» згідно з Полісом № АР/6795562 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 00:00 29.01.2023 по 28.01.2024 включно ( а. с. 163 т.1).

Суд зазначає, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Отже, в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17 та Верховним Судом в постанові від 26 квітня 2022 року по справі № 184/1461/20.

Таким чином відповідати за завдану потерпілій шкоду внаслідок ДТП в межах ліміту страхованого відшкодування по даній справі повинен саме страховик ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

Згідно з епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 1649/524 ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Сквирської міської ради «Сквирська центральна міська лікарня» з 02.05.2023 по 11.05.2023 (а.с. 28 т.1).

Відповідно до довідки - виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 592041 ОСОБА_8 перебувала на лікуванні з 16.06.2023 по 23.06.2023 року (а.с. 32).

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.

Отже, враховуючи пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, висновок експерта №529/д, епікриз з медичної карти та довідку - виписку необхідно стягнути з страхової компанії на користь ОСОБА_8 6 675,20 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди, пов`язаної з придбанням лікарських засобів потерпілою, що підтверджено відповідною медичною документацією та копіями чеків (а.с. 28, 32, 34, 41, 98 т.1).

У той же час у відшкодуванні решти матеріальної шкоди у розмірі 87 781,74 грн. (94 456,94 - 6 675,20 = 87 781,74грн.). слід відмовити, оскільки дані витрати документально не підтвердженні закладами охорони здоров?я, у які зверталася потерпіла.(відсутні медичні призначення)

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г"і"ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, підлягає стягненню з страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь потерпілої ОСОБА_8 моральна шкода в розмірі 333,76 (п`ять відсотків від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 6 675,20 грн. = 333,76) грн.

ОСОБА_8 у цивільному позові просила стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду у розміру 200 000 грн., яку мотивувала тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні, зазнала фізичного болю високої інтенсивності, який мав тривалий характер, зазнала душевних страждань, які полягають у порушенні нормальних життєвих зв`язків через фізичні та психологічні обмеження, потребує сторонньої допомоги, погіршився сон, з`явились панічні атаки.

У судовому засіданні потерпілій ОСОБА_8 було роз`яснено право на призначення судово-психологічної експертизи для встановлення факту заподіяння моральної шкоди та її розміру, яким остання не скористалась.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань ОСОБА_8 , оскільки внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_6 такі спричинили їй на тривалий час розлад здоров`я, що призвело до тимчасових змін в її житті та позначилося на її моральному та психологічному стані.

Також суд враховує висновок постанови КЦС ВС від 23 червня 2022 року у справі №607/4341/20, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, їх тривалість, вимушені зміни у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, а також враховуючи, що обвинувачений частково відшкодував спричинену моральну шкоду, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково на користь ОСОБА_8 в розмірі 45 000 грн.

Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Цивільний позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надала договір про надання правової (правничої) допомоги від 31.05.2023 року, додатковий договір погодження гонорару та об?єму правової допомоги від 31.05.2023, у п. 1 якого визначено об?єм та вартість послуг, акт надання послуг № 15/2023/1 від 07.07.2023 року, акт надання послуг № 15/2023/2 від 04.09.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 14 від 18.09.2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 15 від 18.09.2023 року (а.с. 49, 101- 104 т.1).

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 350,00 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сумі 13625,68грн.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід не обрати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь:

- держави процесуальні витрати за проведення експертиз №СЕ-19/111-23/30295-ІТ від 21.06.2023, №СЕ-19/111-23/30292-ІТ від 21.06.2023, №СЕ-19/111-23/30288-ІТ від 19.06.2023, №СЕ-19/111-24/28337-ІТ від 05.08.2024 в загальній сумі 13625,68грн.( а.п.145,150,154 т. 1, а.п.3 т.2)

-потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 45000грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 350,00 грн., а всього 55350грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6675,20грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 333,76грн., а всього 7008,96грн.

Речові докази:

- автомобіль "SKODA FABIA" р.н.з. НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику.(а.п.135-136 т.1)

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Сквирському районному суді Київської області.

Суддя ОСОБА_1