ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/263/24 Справа № 699/1146/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський, Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відомості щодо правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 10.07.2024,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаської областікапітан поліції ОСОБА_9 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з клопотанням, що було погоджене начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб. Визначити ОСОБА_8 , розмір застави в сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить у грошовому еквіваленті 121200 гривень.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2024 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб - з 10.07.2024 до 07.09.2024 включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що сторона обвинувачення не довела наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати злочинну діяльність (так як підозрюваний проживає з батьками, раніше не судимий, самостійно викликав швидку допомогу та поліцію).

Однак, слідчий суддя погодився з позицією сторони обвинувачення щодо наявності ризику впливати на потерпілого та свідка або іншим чином перешкоджати слідству (потерпілий та свідок по справі проживають в одному місті з підозрюваним, потерпілого знає давно). Вказаний ризик наявний, на думку слідчого судді, враховуючи обставини скоєння злочину (відповідно до показів потерпілого та пояснень підозрюваного у судовому засіданні підозрюваний наніс потерпілому ножове поранення, при цьому через деякий час повертався до потерпілого і знову наносив тілесні ушкодження, після чого покинув місце злочину і повернувся до нього з метою приховати сліди злочину, а побачивши, що потерпілий ще живий вирішив викликати швидку допомогу).

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, то суд дійшов висновку неможливості їх застосування, враховуючи первісний етап досудового розслідування, необхідність збирання доказів та запобігання вищевказаним ризикам на цьому етапі, що не можуть забезпечити більш м`які запобіжні заходи.

Керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 при обранні запобіжного заходу, оскільки злочин який інкримінується підозрюваному пов`язаний із застосуванням насильства.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час доби.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначив, що в клопотанні сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє посилання на такий ризик як перешкоджання слідству (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК) та приховання слідів злочину. Однак слідчий суддя, як слідує з оскаржуваної постанови послався саме на цей ризик, як вирішальний. При цьому, слідчий суддя не може при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу вийти за межі судового розгляду, встановлені ч. 3 ст. 337 КПК України. Фактично, встановивши ризик приховання слідів злочину, слідчий суддя взяв на себе функцію сторони обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя не дотримався положень ч. 5 ст. 193 КПК України, згідно яких будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Зауважує, що в оскаржуваній ухвалі не наведені мотиви того, яким чином може вплинути на кримінальне провадження той факт, що потерпілий та свідок по справі проживають в одному місті з підозрюваним та знають один одного.

Також звертає увагу суду, на те що слідчим суддею не вказано, з яких саме підстав чи конкретних доказах слідчий суддя дійшов висновку неможливості застосування підозрюваному ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

До раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що слідчий та прокурор при розгляді справи довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП вЧеркаській областіперебувають матеріали кримінального провадження № 0000319 від 10.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування, вбачається, що 10 липня 2024 року, близько о 6 годині, ОСОБА_8 , знаходячись в дворі домоволодіння, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс три удари лезом ножа в область грудної клітки ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани передньої стінки грудної клітки з пневмогематораксом справа та зліва, інші види гіпотензії комбінований шок 3 ступеню; травма серця з крововиливом в навколосерцеву сумку (гемоперикард); множинні відкриті рани запястку і кисті з обох боків, що підтверджуються довідкою КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 10.07.2024 та відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.95 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», а саме пункту 2.1 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

10 липня 2024 року ОСОБА_8 затримано о 13:20 годин в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення вищезазначеного злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 зазначив, що слідчий суддя послався на ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризик перешкоджати слідству та приховання слідів злочину.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя, проаналізувавши ризики вказані в клопотанні, а саме передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшовши висновку, що сторона обвинувачення не довела наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та ризику продовження злочинної діяльності, поклав в основу рішення ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик впливати на потерпілого та свідка, оскільки потерпілий та свідок по справі проживають в одному місті з підозрюваним, підозрюваний давно знайомий з потерпілим. Саме вказаний ризик є наявним, на думку слідчого судді, враховуючи обставини скоєного злочину.

Також, захисник ОСОБА_11 зазначив, що слідчий суддя не дотримався положень ч. 5 ст. 193 КПК України, згідно яких будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Дані зауваження також не заслуговують на увагу, оскільки в ухвалі слідчого судді вказано, що висловлені в цій ухвалі висновки про будь-які обставини щодо суті підозри обвинувачення не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду /слідчого/ прокурора під час цього (іншого) кримінального провадження (ст. 198 КПК). Будь-які твердження чи заяви підозрюваного /обвинуваченого, зроблені під час розгляду цього клопотання, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється / обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні (ч. 5 ст. 193КПК).

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід може не забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Крім того, вивчивши всі докази надані сторонами, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов висновку не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки інкримінований підозрюваному ОСОБА_8 злочин, вчинений із застосуванням насильства.

Під час апеляційного розгляду захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні та не довів, що обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою буде достатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначенням розміру застави, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які наведені в апеляційній скарзі були предметом дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4