Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/648/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 12 серпня 2024 року до 16 год. 00 хв. 10 жовтня 2024 року.

За участі сторін кримінального провадження.

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 12 серпня 2024 року до 16 год. 00 хв. 10 жовтня 2024 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння відносно малолітньої дитини.

Судове слідство у справі не проведене, потерпіла, свідки у справі не допитані.

Зважаючи на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення на даний час існують ризики того, що, знаходячись на волі ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому на даному етапі, відсутні.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року. Постановити нове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Обгрунтовує свої доводи тим, що має міцні соціальні зв`язки. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, ґрунтувалося лише на припущеннях. Доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведені.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року, перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000668 від 07 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 12 серпня 2024 року до 16 год. 00 хв. 10 жовтня 2024 року.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння відносно малолітньої дитини. Судове слідство у справі не проведене, потерпіла, свідки у справі не допитані.

Враховуючи обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення на даний час існують ризики того, що, знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та зміни запобіжного заходу обвинуваченому - відсутні.

Колегія суддів враховує, що продовжує існувати ризик переховуватися від суду, оскільки обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Також продовжує існувати ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпілою є особа, з якою обвинувачений проживав та вів спільний побут, а його мати є свідком у кримінальному провадженні. Інші свідки у кримінальному провадженні є односельчанами із обвинуваченим.

Отже, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, на даний час існують ризики передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченого у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та впливати на свідків.

Місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо, необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апелянта, про недоведеність прокурором ризиків та відсутність доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.

Твердження обвинуваченого проте, що він не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, є позицією захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_6 , отже не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Також, суд першої інстанції врахувавши вимоги п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, яке спричинило загибель людини.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 12 серпня 2024 року до 16 год. 00 хв. 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4