Справа № 357/2497/23
У Х В А Л А

20.08.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003290 від 16.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції) потерпіла ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 , її представник адвокат ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строк дії якого продовжено по 12.09.2024 включно, без можливості внесення застави.

Враховуючи, що закінчити судовий розгляд у судовому засіданні неможливо, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без можливості внесення застави, яке просив задовольнити. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі само по собі може бути підставою та мотивом для втечі обвинуваченого. Також існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки ОСОБА_3 з метою ухилення від покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи їх змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення, що може позбавити сторону обвинувачення можливості подати суду належні і допустимі докази обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_3 під час судового розгляду. З огляду на високий ступінь встановлених ризиків, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить дієвості кримінального провадження та не буде достатнім для їх запобігання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Під час судового розгляду, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12.09.2024, разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку, завершити не представляється можливим.

Згідно положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У судовому засіданні 20.08.2024 прокурор змінив обвинуваченому ОСОБА_3 обвинувачення з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

Згідно зміненого обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованимипосилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання, розлучений, має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до пп. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину .

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Отже, вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Суд не погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки станом на час розгляду клопотання всі свідки сторони обвинувачення допитані і їх свідчення суд сприймав безпосередньо під час судового засідання. Таким чином ризик незаконного впливу на свідків припинив своє існування.

Поряд з тим, у судовому засіданні прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Отже, в силу ст. 183 КПК України правових підстав для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

Таким чином, зважаючи на те що наразі судом досліджені усі докази сторони обвинувачення та сторони захисту, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, яке є нетяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, рівень його суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, його вік та спосіб життя, моральність, наявність місця реєстрації та проживання, рід занять (працював не офіційно), майновий стан, особисті та соціальні обставини його життя, сімейні зв`язки та зв`язки з суспільством, суд доходить висновку, що встановлений ризик на даний момент зменшився, у зв`язку з чим продовжувати запобіжний захід у виді тримання під вартою недоцільно, та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений період доби із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. На переконання суду такий запобіжний захід сприятиме виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та забезпечить його належну процесуальну поведінку з метою досягнення мети кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176,178, 183, 193, 194, 196, 201, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволені клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Змінити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год по 06:00 год наступного дня, строком на два місяці, тобто до 20.10.2024 включно.

Покласти обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- в нічний час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця роботи та проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_10 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 20.10.2024 та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.08.2024 о 09-00 год.

Суддя ОСОБА_11