ЄУН справи: 336/5454/24
Номер провадження: 1-кп/336/1021/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, неодруженого, має середньо-спеціальну освіту, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді навідник кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та проходячи службу за мобілізацією на посаді навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої НОМЕР_2 , всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31 березня 2024 року приблизно о 21 годині 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тримаючи в правій руці складаний ніж, наніс два удари в область черевної порожнини, з лівого боку потерпілому, тим самим спричинив йому, згідно із висновком судово-медичної експертизи, виконаного судовим експертом КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР, тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньої черевної стінки ліворуч, яка проникає в черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кишки, гематомою та раною в області брижі тонкої кишки, зі скупченням крові (до 100 мл) ніжпетельно у черевній порожнині, що є тяжким тілесним ушкодженням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся і дав детальні показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Суду пояснив, що, він, під час виконання бойового завдання, отримав поранення і знаходився на реабілітації у м.Запоріжжя. Так, 31.03.2024 приблизно о 22.00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кафе «Наірі» в нього стався конфлікт з ОСОБА_6 , в результаті чого, обвинувачений, тримаючи в правій руці складаний ніж, наніс потерпілому з лівого боку два удари в область черевної порожнини. Зазначив, що висновки для себе зробив, щиро розкаюється, засуджує свої дії. Додав, що після одужання потерпілого вони зустрілися та поспілкувалися. Обвинувачений відшкодував потерпілому шкоду в повному обсязі. Просив суд суворо не карати та врахувати той факт, що він з перших дів війни захищає Батьківщину, неодноразово отримував нагороди за виконання бойових завдань.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що у нього з обвинуваченим ОСОБА_4 дійсно стався конфлікт у кафе «Наірі», в результаті чого, останній наніс потерпілому два удари в область черевної порожнини. Обвинувачений повністю відшкодував йому шкоду, жодних претензій до обвинуваченого потерпілий не має. Просив суд суворо не карати. Цивільний позов не заявляв.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою всіх учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів: допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та дослідженням речових доказів.

При цьому суд роз`яснив сторонам, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування потерпілому шкоди..

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , має зареєстроване та постійне місце проживання, повністю відшкодував шкоду потерпілому.

На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілого, який просив суд не призначати суворе покарання, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі без реального відбування покарання, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 03.04.2024 (336/3077/24) відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 75 700,00 гривень, яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Запорізькій області, у зв`язку з чим ОСОБА_4 звільнено із державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» 04.04.2024 року.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11січня 2012 року №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України здійснення нагляду за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини в якій останній проходить військову службу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Речові докази: штани чорного кольору; берці бежевого кольору; мобільний телефон марки «Редмі», із пошкодженнями на корпусі і екрані вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 під час його затримання, повернути власнику ОСОБА_4 ; предмет, схожий на ніж, з нашаруванням РБК, знищити; диск для лазерних систем зчитування «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, залишити і матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави, витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у сумі 1 514 гривень 56 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1