н/п 1-кп/766/3264/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ;

?обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні (судовий розгляд) кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001022 від 06.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на час вчинення кримінального правопорушення номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата,

у вченні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 409 Кримінального кодексу України (далі КК),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, у період з 09 по 19 червня 2024 року ухилився від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка на той час тимчасово дислокувалась в м. Херсоні, шляхом іншого обману, повідомивши командуванню військової частини НОМЕР_1 завідомо неправдиві відомості щодо поважності його відсутності на військовій службі, а саме про проходження ним лікування у КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня».

2. Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертоюст. 409 КК України як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених Судом обставин

3. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, ухвалив із зазначених підстав

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

4. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021 року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

5. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми обвинуваченому з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

6. Отже, під час допиту обвинуваченого, останній свою вину визнав. Пояснив, що в період часу з 09 по 19 червня 2024 року був відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Повідомив командуванню військової частини, що перебуває на лікуванні. Насправді лікування не проходив. Знаходився вдома, за місцем проживання АДРЕСА_2 . Поважних причин не знаходитись у військовій частині не було. Був відсутній у військовій частині безпідставно.

7. На переконання суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

8. Суд дослідив і приєднав до матеріалів справи такі докази, що характеризують обвинуваченого:

-копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 31.03.2006;

-копія військового квитка серія НОМЕР_3 ;

-копія картки фізичної особи платника податків про присвоєння ідентифікаційного номеру від 09.09.2000;

-довідка №33-17072024/65210 про те, що відомості в ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо обвинуваченого відсутні;

-запит слідчого ТУ ДБР у Мелітополі в порядку ст. 93 КПК України про те, чи звертався ОСОБА_4 до лікаря психіатра та до лікаря нарколога про медичну допомогу від 17.07.2024 №17-03-13608/2024;

-лист КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради» від 18.07.2024 №1158 про те, що ОСОБА_4 до КНП «ЦМЛ КМР» не звертався;

-медична характеристика на військовослужбовця ОСОБА_4 практично здоровий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває;

-службова характеристика на ОСОБА_4 від 12.06.2024;

-копія листа командира військової частини НОМЕР_1 на адресу керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 17.08.2024 №1362/01/1659 з проханням порушити клопотання перед судом про призначення покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, або іншого, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства покарання.

9. Крім того, Суд приєднав до матеріалів кримінального провадження надані прокурором докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння, а саме :

-запити слідчого ТУ ДБР у Мелітополі в порядку ст. 93 КПК України від 18.07.2024 №17-03-13650/2024 про те, чи перебував ОСОБА_4 на амбулаторному або стаціонарному лікуванні з 09 червня 2024 року по 19 червня 2024 року в КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР;

-відповідь КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР про те, що ОСОБА_4 в запитуваний період з 09 червня 2024 року по 19 червня 2024 року за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

ІІ. Мотиви Суду

10. Кримінальна відповідальність за частиною четвертою ст. 409 КК України настає за ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби, підроблення документів чи іншого обману, що вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

11. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан.

12. Обвинуваченому інкримінується діяння, яке полягає в ухиленні від несення обов`язків військової служби шляхом «іншого обману».

Інший обман як спосіб ухилення від несення обов`язків військової служби виявляється у службовому повідомленні командиру (начальнику) завідомо неправдивої інформації про події чи обставини з метою одержання постійного чи тимчасового звільнення від служби або у свідомому замовчуванні з цією ж метою інформації, про яку був зобов`язаний доповісти. Неправдиві відомості можуть стосуватися сімейних та інших обставин, котрі, якби вони насправді існували, були б для командування підставами для звільнення військовослужбовця від виконання обов`язків служби.

13. Відповідно до частини четвертої ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

14. На підставі аналізу вказаних положень законодавства Суд зауважує, що військовослужбовці вважаються такими, що виконають обов`язки військової служби, якщо це відбувається у місцях та випадках, що перелічені в частині четвертій ст. 24 вказаного Закону.

15. Отже, показання обвинуваченого свідчать про те, що з 09 червня 2024 року обвинувачений знаходився за місцем проживання в м. Кропивницькому, а відтак з цього моменту він вважається таким, що припинив виконання обов`язків військової служби, а повідомивши керівництву військової частини неправдиву інформацію і через це, отримавши право на звільнення від обов`язків військової служби, обвинувачений вважається таким, що вчинив інкриміноване правопорушення. Тривалість ухилення не має значення для складу закінченого злочину.

16. Проаналізувавши показання обвинуваченого, дослідивши обставини, що викладені в обвинувальному акті, інші докази, зокрема відповідь КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР про те, що ОСОБА_4 в запитуваний період з 09 червня 2024 року по 19 червня 2024 року за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, Суд дійшов до висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 409 КК України, оскільки, на думку Суду, очевидно має факт умисного повідомлення обвинуваченим неправдивої інформації керівництву військової частини НОМЕР_1 про своє лікування з метою ухилення від виконання ним, як військовослужбовцем, обов`язків військової служби.

17. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі, стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом», інкриміноване діяння кваліфіковано правильно.

ІV. Призначення покарання

18. Санкцією частини четвертої ст. 409 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

19. Під час судового розгляду обвинувачений вину визнав і щиро покаявся, а тому Суд вважає, відповідно до пункту 1 частин першої ст. 66 КК України, цю обставину такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

20. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК, не встановлено.

21. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги та враховує:

- ступінь тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК, інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік, те, що він не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра, а також те, що він є діючим військовослужбовцем, який бажає надалі нести службу в Збройних Силах України, а також:

а) клопотання керівництва військової частини про призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства;

б) позицію прокурора, який, під час дебатів, просив застосувати статтю 69 КК України і призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки з відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення;

- наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

22. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК).

23. В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка в даному випадку зводиться до можливості застосування статті 69 КК в правовідносинах, що розглядаються.

24. Отже, керуючись частиною другою ст. 66 КК України, враховуючи позицію сторони обвинувачення, висловлену під час судових дебатів, згоду на це сторони захисту, Суд вважає за можливе визнати обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, те, що військовослужбовець ОСОБА_4 за місцем несення військової служби характеризується позитивно, зважаючи, відповідно, на останній лист з військової частини, наявність на утриманні неповнолітньої доньки, раніше не судимого.

За названих обставин, на підставі частини першої ст. 69 КК України, Суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої ст. 409 КК України.

25. На думку Суду, наведені аргументи в своїй сукупності є підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки з відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

26. Цивільний позов по справі не заявлявся.

27. Речових доказів у справі не має.

28. Експертизи не проводилися, експерти та спеціалісти не залучалися, процесуальних витрат, які підлягають відшкодуванню, відповідно до 124 КПК, не понесено.

29. Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 395, 533 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 409 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

2. Відповідно до частини другої ст. 58 КК України, проводити щомісячні відрахуванням в дохід держави в розмірі 20% (двадцяти відсотків) із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

3. Під час відбування цього покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не може бути зарахований йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

4. Строк відбуття покарання обраховувати з моменту видання командиром військової частини НОМЕР_1 наказу про виконання цього вироку.

5. Запобіжний захід не обирати.

6. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7. Прокурор, обвинувачений мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

8. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та військовій частині НОМЕР_1 для забезпечення виконання.

9. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1