Провадження № 1-кс/638/3458/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова (справа № 638/12096/24, провадження № 1-кс/638/2299/24),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова.

28 жовтня 2024 року під час судового засідання ОСОБА_3 заявив відвід судді ОСОБА_4 від розгляду вищезазначеної справи.

Підставами для відводу слідчого судді заявник вказав те, що під час розгляду скарги його права були порушені у зв`язку із тривалим розглядом справи та невмотивованою відмовою у задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження.

Учасники розгляду повідомлялися про час та дату розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Особа, якій заявлено відвід - суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 правом на надання пояснень щодо заявленого відводу не скористався.

Дослідивши доводи заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Обставини, що виключають участь судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 КПК України, та їх перелік є вичерпним.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Судовим розглядом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 та унеможливлювали б винесення об`єктивного рішення у справі.

Щодо твердження ОСОБА_3 про невмотивованість відмови у витребуванні кримінального провадження, слід зазначити наступне.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, за загальним правилом не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Щодо твердження ОСОБА_3 про надмірну тривалість розгляду його скарги, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Норми права, що містяться у ст. 21 КПК України нерозривно пов`язані із нормами, викладеними в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття «розумний строк» є оціночним, тобто таким, що визначається в кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину. Визначення розумного строку досудового слідства та судового розгляду залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо.

Але за будь-яких обставин строк досудового розслідування та судового розгляду не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено в кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції («Зяя проти Польщі» заява № 45751/10, «Аніфер проти України» заява № 48479/13, «Пелісьє та Сассі проти Франції» заява № 25444/94, «Фрідлендер проти Франції» заява № 30979/96, «Меріт проти України» заява №66561/01).

У пункті 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів».

Таким чином для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах Європейський Суд виробив у своїй практиці кілька взаємопов`язаних критеріїв, а саме складність справи; поведінка заявника; поведінка судових та інших державних органів; важливість предмету розгляду для заявника.

Зважаючи на численні клопотання заявника під час розгляду справи, кількість вимог, викладених у скарзі, суд не вбачає у діях судді ОСОБА_4 ознак свідомого, навмисного порушення або ж затягування строків розгляду скарги ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_3 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені чинними нормами Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим, враховуючи вичерпний перелік підстав для заявлення відводу, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.75, 76, 80, 81, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова (справа № 638/12096/24, провадження № 1-кс/638/2299/24) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1