Справа № 953/3749/24
н/п 1-кп/953/810/24
"18" вересня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Харкова, освіта професійно-технічна, неодружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не працює, не є особою з інвалідністю або військовослужбовцем, раніше судимий: останній раз 08.04.2021 вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.190, ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. 2 міс., 24.11.2023 звільнений із Темнівської виправної колонії №100 Харківської області у зв`язку із відбуттям строку покарання, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
Після чого ОСОБА_5 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «Вигідна Покупка» матеріальну шкоду, згідно з висновком експерта № 1492 від 28.02.2024, на загальну суму 516 грн.
У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Обвинувачений та захисник клопотання прокурора підтримали.
Вислухавши клопотання прокурора, думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного:
09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі: ЗУ № 3886-IX), яким внесені зміни до КУпАП ст.51 Дрібне викрадення чужого майна.
Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП у редакції ЗУ № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст.51 КУпАП у редакції ЗУ № 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.
Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.
Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення 14.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Станом на 14.02.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1514 грн.
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, ЗУ № 3886-IX, з урахуванням вимог ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними діяннями є крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, що мали місце у 2024 році, в разі вартості майна - предмету кримінального правопорушення понад 3028 (1514 х 2 = 3028).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_5 потерпілому в особі ТОВ «Вигідна Покупка» заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 516 грн.
Положеннями ч.1, ч.6 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситись виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином інкриміновані ОСОБА_5 діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість викраденого майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачена адміністративна відповідальність, - два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п 4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі втрати чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.
За змістом ч.3 ст.479-2 КПК України суд закриває кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , якому роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечував.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Питання скасування арешту майна вирішується відповідно ст.174 КПК України.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні необхідно віднести на рахунок держави.
Зважаючи на закриття кримінального провадження, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з під варти, а тому, застосований щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.203 КПК України.
Керуючись ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - скасувати.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Процесуальні витрати у розмірі 757,28 грн. на залучення експерта у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2024, - скасувати.
Копію ухвали після набрання нею чинності направити до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1