Справа № 573/1307/24
Номер провадження 1-кп/573/161/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 22 червня 2024 року за №0000101, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Улянівка Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, працюючого механіком-слюсарем ТОВ «АГРОЗЕМ смт Миколаївка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 наприкінці травня 2024 року, не маючи посвідчення водія категорії А1, А та достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія необхідно пройти підготовку та скласти теоретичний і практичний іспит, діючи всупереч встановленому порядку, прямим умислом, спрямованим на пособництво у підробленні посвідчення водія, яке надає право керування транспортними засобами із категоріями А1, А, з метою подальшого його використання, діючи умисно з метою підроблення посвідчення водія та подальшого його використання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з власного телефону зайшов у месенджер «Facebook». Там він знайшов сторінку з виготовлення водійських посвідчень, після чого за допомогою мобільного додатку «Телеграм» вступив у змову із невстановленою особою, надав свою фотокартку та зразок підпису, а також надав свої особисті дані. Отже, він надав допомогу у виготовленні завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи та надає права, а саме посвідчення водія, яке надає право керування транспортними засобами із категорією А1, А.

У подальшому, десь на початку червня 2024 року, ОСОБА_4 у відділенні Нової Пошти по АДРЕСА_2 отримав поштовою посилкою від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ, а саме: водійське посвідчення серійний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , дата видачі 01.06.2024, дата закінчення строку дії 29.04.2025, за яке сплатив кошти у розмірі 11 000 грн накладним платежем у відділенні Нової Пошти.

Після отримання вказаного підробленого посвідчення водія ОСОБА_4 вирішив його використовувати.

Так, 22 червня 2024 року об 11:10 год нарядом СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області був зупинений ОСОБА_4 , який рухався по вулиці Робітничій у с. Тімірязєвка Сумського району Сумської області на мотоциклі марки «SPARK» без реєстраційного номеру.

На вимогу працівників поліції пред`явити свідоцтво про реєстрацію мотоцикла та посвідчення водія ОСОБА_4 пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видане 01 червня 2024 року на його ім`я ТСЦ 5147.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що має у користуванні мотоцикл, але не мав водійського посвідчення категорії А1, А. Він знав, що для його отримання слід скласти іспит. Але у нього не було на це часу, тому він вирішив купити права. Наприкінці травня 2024 року з власного телефону зайшов у месенджер «Facebook», знайшов сторінку з виготовлення водійських посвідчень, після чого за допомогою мобільного додатку «Телеграм» зв`язався з невідомим чоловіком і замовив йому посвідчення водія категорії А1, А. На прохання невідомого надав йому свою фотокартку та зразок підпису, а також свої особисті дані. Потім йому прийшло повідомлення про отримання у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 посилки з посвідченням водія. В червні 2024 року в смт Улянівка на Новій Пошті він його отримав, сплативши 11 000 грн.

22 червня 2024 року ОСОБА_4 на мотоциклі їхав по с. Тімірязєвка і був зупинений нарядом поліції. На їх вимогу він пред`явив підроблене посвідчення водія, але працівники поліції встановили, що його посвідчення має ознаки підробки, а тому викликали оперативну групу, яка це посвідчення у нього вилучила.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив пособництво в підробленні офіційного документа, що видається уповноваженою установою і надає спеціальне право, з метою подальшого його використання; використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує таке.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, не інвалід, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість, критично оцінив вчинені ним кримінальні правопорушення; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, бо він правдиво повідомив про обставини їх вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності; відсутність тяжких наслідків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з чим з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 3029,12 грн.

Ухвалою слідчого судді від 24 червня 2024 року накладений арешт на речові докази, який підлягає скасуванню, оскільки відпала така потреба.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 3029 грн 12 коп.

Скасувати арешт, що накладений на посвідчення водія серії НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видане 01 червня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 ТСЦ 5147.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видане 01 червня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 ТСЦ 5147, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, що знаходиться у Білопільському відділі Сумської окружної прокуратури, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя