Єдиний унікальний номер 730/1266/24
Номер провадження 1-кп/728/173/24
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року м.Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області

у складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі :

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмачі матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 16.06.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого 02.08.2024 Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а :

На розгляді Бахмацького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.06.2024 року за № 0000101 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 11.10.2024 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 14.10.2024.

Прокурор в підготовчому судовому засідання пояснив, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки складений відповідно до вимог КПК, підстав для його повернення та закриття кримінального провадження немає.

Крім того, прокурор у підготовче судове засідання через канцелярію суду подав письмове клопотання і підтримав його у судовому засіданні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи, що строк останнього збігає 16.10.2024, а передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які слугували для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- ризик переховуватися від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів та санкція якого безальтернативно передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, а тому усвідомлюючи тяжкість і реальність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі, ОСОБА_6 має можливість розцінити ухилення від кримінальної відповідальності як менш негативне явище для себе ніж власне відбування покарання, та може переховуватися від суду.

Також на цей час через військові дії російської федерації частина території України є тимчасово окупованою та не підконтрольна органам державної влади, що може надати обвинуваченому ОСОБА_6 можливість переховуватися на вказаній території.

- ризик незаконно впливати на свідків та потерпілої у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків та потерпілого, які під тиском шляхом прохань, залякування, примусу, погроз або застосування насильства можуть змінити або не надавати викривальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що у свою чергу може призвести до неможливості притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Прокурор зазначив, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що може свідчити про схильність останнього до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження, чим обґрунтовується можливість вчинення підозрюваним інших злочинів. Крім того, ОСОБА_6 є військовослужбовцем, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від суду.

Також, 02.07.2024 вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області у кримінальному провадженні № 0000055 від 13.05.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Таким чином, після вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_6 ніяких висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення та вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи.

Прокурор вказує у клопотанні, що зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, а також те, що злочин вчинений в умовах воєнного стану військовослужбовцем під час виконання завдань оборони України, інший більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п.1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. З приводу клопотання прокурора обвинувачений погодився , захисник поклався на розсуд суду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, суд дійшов наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню його до судового розгляду не виявлено. Підстави для повернення обвинувального акту відсутні. Кримінальне провадження підсудне Бахмацькому районному суду Чернігівської області.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

З метою підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді з боку обвинувачення, захисту та потерпілої сторони. Також визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом колегіально, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою колегія суддів, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення вищезазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Питання продовження запобіжних заходів до обвинувачених вирішується на стадії судового провадження, а відтак, на даній стадії суд позбавлений можливості робити будь-який висновок щодо обґрунтованості підозри, оскільки з моменту находження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого (ч.1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні, надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового розгляду позбавлений можливості робити висновок щодо обґрунтованості підозри або висунутого обвинувачення шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

На думку колегії суддів, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування можуть свідчити про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігів від 10.09.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження до 16.10.2024 включно без визначення розміру застави.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні суд вважає переконливими та погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, передбачених пп. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Так, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отже, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених до втечі.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою обвинуваченого та характером кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, колегія суддів дійшла висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від суду.

Також прокурором в підготовчому судовому засіданні доведено ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений з метою ухилення від покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілу та свідків, - умовлянням, залякування, примусу чи погрозами примушуючи їх змінити свідчення або не надавати викривальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що може призвести до неможливості притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

При цьому суд враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до чч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення знайшов своє підтвердження, оскільки ОСОБА_6 02.07.2024 вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Та після вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_6 ніяких висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення та вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, в якому він обвинувачується, що може свідчити про схильність останнього до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_6 є військовослужбовцем, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від суду.

Отже, прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначено обставини, якими він обґрунтовує їх існування. Вказані ризики продовжують існувати в тому самому об`ємі як і були при продовженні строку запобіжного заходу, наразі не зменшилися та не відпали, тому у суду є всі підстави вважати, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, які проживають з ним в одному населеному пункті та ще не допитані судом, з метою спотворення їх свідчень на свою користь та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому судом враховано суворість можливого покарання обвинуваченому (обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі), вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не має тяжких хвороб та інвалідності (відомості про протилежне суду не надані); даних про особу підозрюваного, зазначених вище.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних щодо неможливості утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час виправданий, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи що дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини, суд не визначає обвинуваченому розмір застави.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою слід задовольнити.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000101, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бахмацького районного суду Чернігівської області на 12 год. 00 хв 21 листопада 2024.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» строком до 60 днів, тобто до 12.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Судовий розгляд проводити судом колегіально в складі колегії суддів: головуюча - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Про день, час та місце судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Чернігівський СІЗО» та начальнику ІТТ №3 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_8 Роздайбіда

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3