Справа № 192/2782/24
Провадження № 1-в/192/526/24
Ухвала

Іменем України

28 жовтня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

25.11.2020 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

30.04.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовий строк 1 (один) рік;

16.05.2022 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 був засуджений 16.05.2022 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.11.2020 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та частково приєднане невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.04.2021 у виді 4 місяців обмеження волі, що згідно з п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 2 місяцям позбавлення волі і остаточно призначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк попереднє ув`язнення з 17.02.2022 по 15.05.2022 включно з розрахунку день за день. Вирок набрав законної сили 16.06.2022. Початок строку: 16.05.2022, кінець строку: 17.04.2025.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор подав до суду клопотання, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 16.05.2022 у зв`язку з усуненням караності діяння та виключити з вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, яким приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.11.2020 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.04.2021 у виді 4 місяців обмеження волі, що згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 2 місяцям позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Прокурор посилається на те, що згідно з вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за вчинення діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за вчинення крадіжки 07.02.2022 на суму 689,96 грн, що у 2022 році не перевищує 2 НМДГ, тобто дане діяння декриміналізовано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 25 листопада 2020 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

30 квітня 2021 року ОСОБА_4 засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. У відповідності зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

16 травня 2022 року ОСОБА_4 вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.11.2020 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.04.2021 у виді 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, що згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 2 (двом) місяцям позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 ОСОБА_4 07 лютого 2022 року вчинив крадіжку майна всього на загальну суму 689,96 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2481 гривня, отже сума податкової пільги складає 1240,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2481 грн (1240,50 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 07 лютого 2022 року майна була меншою ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 07 лютого 2022 року майна на загальну суму 689,96 грн, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком.

Стосовно доводів прокурора про виключення з вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, то суд звертає увагу, що питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначені ч. 1 ст. 537 КПК України. Зокрема, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Разом з тим, суд за вказаних обставин не наділений повноваженнями вносити зміни до вироків.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1