Справа № 192/1658/24
Провадження № 1-в/192/247/24
Ухвала

Іменем України

08 липня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Піщанка Піщанського району Вінницької області, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

початок строку відбування покарання: 08.04.2021,

кінець строку відбування покарання: 15.02.2026

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, у якому посилається на те, що відбув 2/3 строку, призначеного Нікопольським міськрайонним судом міста Нікополя, сумлінним ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення, поважний вік та стан його здоров`я впливають на те, що наразі і у майбутньому для нього неприпустимо жодним чином порушувати законодавство, радикальна зміна у свідомості його світогляду, зокрема щодо важливості і цінності жити по честі, совісті, гідності, духовної чистоти унеможливлює в подальшому припускатися навіть думок щодо будь-якої недобросовісності. Зазначає, що після звільнення має доброчесні наміри здійснювати церковне служіння за наглядом «Церкви Адвентистів сьомого дня» для духовного розвитку та на благо людям.

До клопотання засудженого ОСОБА_3 додані клопотання, датоване 17.05.2024 вих 145-05, та заява, датована 03.06.2024, керівника капеланського служіння ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , за змістом яких Церква Адвентистів сьомого дня Східно-Дніпровської Конференції клопотає про ОСОБА_3 , який протягом тривалого часу постійно відвідує групу вірянин, створену на території СВК-21 та є її координатором, дбає про духовні та матеріальні потреби групи, члени групи виявляють до нього довіру та повагу, неодноразово проходив різні біблійні курси, тренінги та навчання, демонструє видиме виправлення та зміну в життєвій позиції на краще, та у разі його умовно-дострокового звільнення йому буде надано тимчасове житло і робота.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, посилався на те, що передивився свої погляди на життя, більше злого робити нікому не буде, хоче на свободі робити добре людям.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що засуджений не довів своє виправлення, хоча є позитивні зміни у його поведінці, просив не задовольняти клопотання.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, вказував, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 08.04.2021, кінець строку відбування покарання: 15.02.2026.

Раніше був судимий 19.07.2019 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

22 липня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 Державною установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у липні 2024 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 09 квітня 2021 року.

За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 06 травня 2021 року.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд,намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації,на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності їх виконанні.

Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь у роботі самодіяльних організацій,не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

За час відбування покарання характеризується засуджений установою виконання покарань незадовільно.

21.06.2024 комісією установи виконання покарань відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

За тривалий період відбування покарання до засудженого не було застосовано жодного заохочення. 03 лютого 2023 року було застосоване одне стягнення, яке погашене.

Окрім того, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2022 року, І, ІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», ІІІ, ІV квартали 2023 року «добре», І та ІІ квартали 2024 року знову «задовільно» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»).

Суд враховує, обставини, на які посилається засуджений, а також клопотання та заяву керівника капеланського служіння ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Стосовно посилання засудженого на стан здоров`я як на підставу умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, то суд зазначає, що звільнення від відбування покарання за хворобою врегульовано ст. 84 КК України.

Суд вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення, а тому у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1