Справа №295/5780/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великий Браталів Любарського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в кримінальному провадженні № 0000542 від 13.02.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.02.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 перебував разом з ОСОБА_8 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де в процесі розпиття алкогольних напоїв під час розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт. Того ж дня та в тому ж місці, за вказаних вище обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, застосувавши фізичну силу відносно ОСОБА_8 , штовхнув її на підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла лежала на підлозі квартири, наніс декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_8 та після чого наніс ще один удар лівою ногою в область обличчя останньої. В результаті нанесених ударів ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів під оболонку та в речовину головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті останньої. ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_8 , тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим 28.02.2023 йому вручене повідомлення про підозру.

Клопотання обґрунтоване також наявністю ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний у вирішенні клопотання поклався на розсуд слідчого судді, пояснивши, що після вручення йому підозри він весь час проживав у місті Житомирі за однією адресою та не знав про оголошення його в розшук, слідчий його не викликав, не зміг пригадати причину неявки до слідчого 27.09.2023.

Захисник заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на необґрунтованість підозри та вказаних у клопотанні ризиків. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Органом досудового розслідування 28.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 15.02.2022; протоколом огляду трупа від 17.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 ; висновком експерта № 119; висновком експерта № 63; лікарським свідоцтвом про причину смерті № НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Він не має міцних соціальних зв`язків, оскільки в шлюбу не перебуває та з його слів проживає з жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має непогашену судимість. З 22.03.2023 підозрюваного вперше було оголошено в розшук, а в подальшому 26.09.2023 йому було вручено повістку про виклик до слідчого на 27.09.2023, на який він не з`явився

З огляду на наведене та оскільки в матеріалах клопотання відсутні письмові докази того, що працівниками органу досудового розслідування фактично здійснювався розшук підозрюваного та перевірялася інформація щодо відсутності його за місцем проживання, вказаного в повідомленні про підозру ( АДРЕСА_2 ), а також за місцем реєстрації, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування (з урахуванням періодів зупинення досудового розслідування у зв`язку з його розшуком) запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання в місті Житомирі для забезпечення його належної процесуальної поведінки, що є достатнім для запобігання ризикам переховування від органів досудового розслідування й незаконного впливу на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово до 10 серпня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та для контролю до Житомирської окружної прокуратури.

Строк дії ухвали - до 10 серпня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 13-50 год. 15.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1