Справа № 305/2317/24
Номер провадження 1-кс/305/246/24
УХВАЛА

08.08.2024. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 власника майна ОСОБА_4 розглянувши клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.08.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду, надійшло клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.08.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що що 31.07.2024 близько 22.00 години на ділянці дороги по вулиці Героїв України в с. Костилівка Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , будучи зупинений згідно ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками поліції на вимогу останніх для перевірки надав товаро-транспортну накладну серії № 18 від 18.07.2024, яка містить можливі ознаки підробки.

31.07.2024 в ході проведення огляду транспортного засобу марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , який завантажений пиломатеріалами породи ОСОБА_7 та товарно-транспортну накладну № 18 від 18.07.2024 вилучено.

01.08.2024 вилучені товарно-транспортна накладна серії № 18 від 18.07.2024, транспортний засіб марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , який завантажений пиломатеріалами породи ОСОБА_7 , постановою дізнавача визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, транспортний засіб та пиломатеріали породи ОСОБА_7 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , а документи зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Транспортний засіб марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , який завантажений пиломатеріалами породи ОСОБА_7 , перебуває у користуванні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 .

У судове засіданні прокурор ОСОБА_5 , не з"явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Дізнавач ОСОБА_9 надала суду клопотання про розгляд даного клопотання без її участі.

Захисник ОСОБА_3 та володілець майна, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 , є ФОП має відповідні документи копії яких надані суду, здійснюючи свою госоподарську діяльність придбала ліс кругляк а потім його розпилила і згідно договору поставляла його ФОП ОСОБА_10 , в м. Мукачево. Тому просять відмовити в задоворленні даного клопотання в цілому, поскільки жодних протиправних дій не вчиняли.

Водночас вимогами ч.1 ст.172 КПК України регламентовано, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення захисника, володільця майна, дослідивши подане клопотання та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують його доводи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000256, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, внесені уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2024 року. З витягу вбачається наступне: 31.07.2024 близько 22.00 години на ділянці дороги по вулиці Героїв України в с. Костилівка Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , будучи зупинений згідно ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками поліції на вимогу останніх для перевірки надав товаро-транспортну накладну серії № 18 від 18.07.2024, яка містить можливі ознаки підробки.

01.08.2024 вилучені товарно-транспортна накладна серії № 18 від 18.07.2024, транспортний засіб марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , який завантажений пиломатеріалами породи ОСОБА_7 , постановою дізнавача визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, транспортний засіб та пиломатеріали породи ОСОБА_7 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , а документи зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Транспортний засіб марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , який завантажений пиломатеріалами породи ОСОБА_7 , перебуває у користуванні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом, предметом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

При цьому при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З огляду на викладене, у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно мають міститися відповідні дані щодо обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Проте, з матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги зазначених норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів провадження, які були досліджені слідчим суддею, останні не містять відомостей того, що вантажний автомобіль марки «МАН», з причепом належний ОСОБА_11 та лісопродукція, належна ОСОБА_4 є предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.4ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документу), засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або для забезпечення цивільного позову. При цьому, предметом досудового розслідування є сумнів у достовірності товарно-транспортної накладної № 18 від 18.07.2024, виданої ФОП ОСОБА_4 на пиломатеріали обрізні в кількості 43,50 метрів кубічних, в чому вбачаютьсяознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

Крім того, слідчий у клопотанні не вказує на те, хто є власникомвилученої деревини. Майно, на яке слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт, належить третій особі, яка не являється учасником кримінального провадження. Накладення арешту на вказане майно може призвести до негативних наслідків для власників цього майна.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, слідчий суддя вважає, що, в розумінні вимог ст.132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, тому наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.08.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, про накладення арешту у спосіб заборони користування, відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене майно, а саме на товарно-транспортну накладну серії № 18 від 18.07.2024, транспортний засіб марки МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 та пиломатеріалами породи ОСОБА_7 , які перевозились на вказаному транспортному засобі, згідно накладної в кількості 43,50 м.куб, що перебували у користуванні ОСОБА_6 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1