справа № 952/794/24
провадження № 1-кп/952/67/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 Зачепилівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с. Зачепилівка Харківської області в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004860 від 04.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця ЗСУ (солдат, посада: номер обслуги зенітного артирерійського відділення зенітного ракетного-артилерійського взводу роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетного-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.06.2024 близько 17:18 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати усний бойовий наказ на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 об ТрО полковника ОСОБА_6 № 649/ДСК про необхідність вибуття солдата ОСОБА_4 в оперативне підпорядкування командира 424 осб., відданий йому в усному порядку командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_7 , який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також грунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , 12.09.2024 була укладена угода про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468 , 469, 472 КПК України, в якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.4 ст. 402 КК України, яка ніким не оспорюється.

В укладеній угоді сторони зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, щиро покаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в інкримінованому йому діянні в судовому провадженні та у разі затвердження угоди про визнання винуватості виконати призначене покарання і не вчиняти інших умисних злочинів.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, яке на підставі ст. 58 КК України буде замінене на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

Крім цього, у даній угоді роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, про те, що в разі невиконання угоди прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання ОСОБА_4 умов угоди буде підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Сторонами угоди підтверджено, що укладення угоди про винуватість є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування.

Крім того ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. Дана угода укладена добровільно, дотримані всі вимоги передбачені КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 402 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_4 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст 402 КК України як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, яке на підставі ст.58 КК України буде замінене на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 ( двадцяти) відсотків в дохід держави.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, має військове звання «солдат», перебуває на посаді номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного ракетного-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце поживання за реєстрацією.

Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст.402 КК України.

Отже, суд доходить висновку, що узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу обвинуваченого, суд погоджується з тим, що доцільно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 58 КК України та покарання у виді позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 ( двадцяти) відсотків в дохід держави. Також судом враховано, що за умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців та відповідно продовження ним військової служби відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.

На підставі наведеного, суд вважає, що угода, укладена між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373,374,394,424, 468,469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.09.2024 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 ( двадцяти) відсотків в дохід держави.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1