Провадження № 1-кс/554/9950/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 р. слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3

розглянувши в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5

матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР№ 0000492 від 29.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовимрозслідуваннямвстановлено, щозгідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовійчастині) від 03.06.2024 №152, солдата ОСОБА_5 , з 03.06.2024 призначено на посаду солдатрезерву 5 взводу резерву солдатського складу 2 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 та з 03.06.2024 зараховано до списків особового складу, на всівидизабезпечення і останнійвважається таким, щосправу та посаду прийнявта приступив до виконанняслужбовихобов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовійчастині) від09. НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_5 , солдат резерву 5 взводу резерву солдатського складу 2 роти резерву солдатського складу військовоїчастиниА4754, вважається таким, що самовільно залишив територію військової частиниА4754 з 09.06.2024 останній виключений з усіх видів забезпечення.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військовуслужбу за призовом під час мобілізації.

Вимогист.ст. 17, 65 КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Прооборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну,суверенітет і територіальнуцілісністьУкраїни.

У відповідності до вимогст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (зізмінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,затвердженого Законом Українивід 24.03.1999

ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято інепорушнододержуватися КонституціїУкраїни та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати наказикомандирів; знати та виконуватисвоїобов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовимзванням, сприятиїм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсягвиконання завдань, доручених йому запосадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися згідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язан ііз захистом Вітчизни, незалежності татериторіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви,встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу абозіслужби, підчас службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або йогобуло направлено туди за наказом відповідного командира(начальника).

Згідновимогст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних СилУкраїни, про все, щосталося з військовослужбовцем і стосуєтьсявиконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідатисвоєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свогобезпосереднього начальника,а якщовін не можеїхвирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних СилУкраїни, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військовоїдисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишатиїх без дозволу командира (начальника).

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав таусвідомлював, що повинен неухильнодотримуватисьвимогст.ст. 65, 68 КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2,24 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу», ст. ст. 11,16, 49 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України, затвердженогоЗаконом Українивід 24.03.1999 № 548-ХІ?, ст. 4 Дисциплінарного статутуЗбройних Сил України, затвердженого Законом Українивід 24.03.1999 № 551-ХІ?, якізобов`язуютьйого: свято і непорушнододержуватисяКонституції тазаконівУкраїни, Військової присяги, неухильновиконувативимогивійськовихстатутів, наказикомандирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати ї їекономічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, недопускати негідних вчинків.

Указом Президента Українивід 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Провведеннявоєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан,який продовжено станом на теперішній час.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військовоїслужби за призовом під час мобілізації, проходячивійськову службу увійськовійчастині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи напосаді солдата резерву 5 взводу резерву 2 роти резерву солдатського складувійськовоїчастини НОМЕР_1 , реалізуючисвій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасовонезаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Про оборону України»,ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України, ст. 1-4Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 09.06.2024, приблизно о 08 год. 45 хв.,самовільнозалишив місцедислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власнийрозсуд, непов`язуючийого з виконаннямобов`язківвійськовоїслужби, не вживаючижоднихзаходів до повернення у військовучастину НОМЕР_1 , абозвернення доправоохоронних, інших державних органівчиорганів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , умисно, самовільнозалишиврозташуваннявійськовоїчастини А4754, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 ,без поважних причин, в умовахвоєнного стану та незаконно перебував за їїмежами з 09.06.2024, понад три доби, до моменту письмовогоповідомленняпро підозру.

21.09.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України,повідомлення про підозру. ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направленодовійськовоїчастини А4754 та направлено до останньоговідомогомісця ОСОБА_6 .

На даний час місцезнаходження ОСОБА_5 невідомо.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_5 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про необхідність обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прохали надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківського району Харківської області,з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання та прохав його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, з метою забезпечення прибуття особи для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою отримання дозволу на затримання з метою приводу є забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_5 ,який переховується від органів досудового розслідування, в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як на підозрюваного, а також запобігання його переховуванню від органів досудового розслідування та суду, а також припинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Оцінюючи в сукупності викладене, вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слід дійти до висновку про те, що є достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На даний час місцезнаходження підозрюваного невідоме.

Відповідно до ст. 183 КПК України ОСОБА_5 необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно з цим клопотанням до суду подано клопотання про обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_5 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити термін дії ухвали на дванадцять місяців.

На теперішній час існує необхідність у виконанні ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, з метою забезпечення його присутності в залі судового засідання під час вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у зв`язку із цим забезпечення оперативного, у розумні строки, здійснення подальшого досудового розслідування та судового провадження.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 184, 188, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківського району Харківської області, громадянина України,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, який на моментвчиненнякримінальногоправопорушенняперебував на посаді солдатарезерву 5 взводу резерву 2 роти резерву солдатського складу військовоїчастини НОМЕР_1 , у військовомузванні «солдат»,з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали протягом дванадцяти (12) місяців з дня її проголошення, але у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні№ 0000492.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду; закінчення строку дії вказаної ухвали;добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала виконується негайно та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя Октябрського

районного суду м. Полтави ОСОБА_1