Єдиний унікальний номер справи № 201/7353/24
Номер провадження № 1-кп/201/835/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Дніпро

вул. Гусенка, буд. 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000887 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сщ. Щербинівка м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, зі слів із повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не маючого, раніше судимого:

- 26 грудня 2008 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. 297 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 25 грудня 2009 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 01 червня 2010 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі, 20 грудня 2011 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 13 днів,

- 12 березня 2012 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

- 28 листопада 2014 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 5 днів;

- 19 лютого 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, 27 січня 2023 року звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в останнє Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ «Про затвердження Указу Президента України « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

В проміжок часу з 21 години 57 хвилин до 22 години 00 хвилин 06 червня 2024 року ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні кухні хостелу «Комфорт» за адресою: АДРЕСА_2 побачив мобільний телефон марки Redmi Note 12 Ice Blue 8 GB RAM 256 GB ROM, який належить потерпілій ОСОБА_5 та його визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та в вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, у приміщенні кухні хостелу «Комфорт» взяв мобільний телефон марки Redmi Note 12 Ice Blue 8 GB RAM 256 GB ROM, вартістю 7 919,01 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 7 919 гривень 01 копійку.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за обставин викладених в обвинуваченні визнав повністю.

По суті пред`явленого обвинувачення зазначив, що потерпілу ОСОБА_5 до інкримінованих йому подій не знав та побачив її вперше в судовому засіданні. Повідомив, що деякий час проживав у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , де орендував кімнату. 06 червня 2024 року приблизно після 21 години перебував у приміщенні кухні цього хостелу, де побачив мобільний телефон марки Redmi без чохла, який вирішив вкрасти. З цією метою, він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв мобільний телефон та покинув хостел. Викрадений ним мобільний телефон здав до ломбарду, отримані від продажу гроші витратив на особисті потреби. Додав, що в місті Дніпро проживає приблизно 3 місяці, постійного місця проживання не має. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні найменування, марку та вартість мобільного телефону. У скоєному щиро розкаявся та просив призначити мінімальне покарання. Заявлений до нього потерпілою цивільний позов на суму 7 919, 01 гривень визнав повністю.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення та розмір цивільного позову, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинив обвинувачений дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторне таємне викрадення майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_4 має повну середню освіту, не одружений (зі слів), офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 починаючи з 2008 року неодноразово судимий за вчинення умисних, в тому числі тяжких корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий тяжкий злочин.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, враховує наведену вище обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних, в тому числі, тяжких корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний тяжкий злочин, приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжний захід.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2024 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 14 червня 2024 року при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 14 червня 2024 року до 19 вересня 2024 року включно.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» необхідно залишити без змін.

В межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 7 919,01 гривень.

При вирішенні даного цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Отже, з огляду на те, що вина ОСОБА_4 у повторному таємному викрадені майна (крадіжка) в умовах воєнного стану за викладених у цьому вироку обставин є цілком доведеною, обвинувачений визнав розмір заявлених до нього потерпілою позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, спричиненою його протиправними діями у повному обсязі, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди у розмірі 7 919,01 гривень є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_6 проведено судову-товарознавчу експертизу № 2150 від 13 червня 2024 року, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 378 гривень 64 копійок.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Долю речового доказу в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- оптичний носій у вигляді DVD-R диску з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000887, що знаходяться у прокурора необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 14 серпня 2024 року при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 14 червня 2024 року до 19 вересня 2024 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 7 919 (семи тисяч дев`ятсот дев`ятнадцяти) гривень 01 копійки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 7 919 (семи тисяч дев`ятсот дев`ятнадцяти) гривень 01 копійки.

Речовий доказ:

- оптичний носій у вигляді DVD-R диску з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000887, що знаходяться у прокурора необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1