Справа № 307/3095/19
Провадження № 1-кп/307/388/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 25 липня 2019 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті умисне заподіяння тілесних ушкоджень, достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_6 являться працівником правоохоронного органу, а саме поліцейським Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який має спеціальне звання старший сержант поліції, та який перебував при виконанні своїх службових обов`язків, визначених Законом України "Про Національну поліцію", а саме, на чергуванні в добовому наряді у складі СРПП разом з поліцейським ОСОБА_7 , які прибули за повідомленням ОСОБА_8 про вчинення домашнього насильства, агресивно відреагувавши на законні вимоги поліцейського ОСОБА_6 одягненого в поліцейський однострій, умисно наніс йому декілька ударів руками, зажатими в кулаки, в область обличчя та грудної клітки, після чого, побачивши, що потерпілому ОСОБА_6 на допомогу прийшов поліцейський ОСОБА_7 , схопив до рук дерев?яний стілець та наніс ним ще один удар в область обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого, спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітки зліва, розсіченої рани спинки носу та розсіченої рани верхньої губи, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні подали суду клопотання, в якому просять кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 345 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, за якою просить кримінальне провадження проводити в його відсутності, щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не заперечує.

Заслухавши з цього приводу прокурора, який не заперечив щодо задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше не судимий, під час розгляду судового провадження свою вину не визнав, інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, і просить звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити щодо нього кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення нетяжкого злочину, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, вже минуло більше п`яти років та протягом даного періоду обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від органів досудового розслідування або суду, нових кримінальних правопорушень не вчиняв.

За змістом ст..285 ч.1 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином, та обвинувачений не ухилявся від органів досудового розслідування або суду і не вчинив нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності щодо його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,слід закрити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

На підставі ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,- закрити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ дерев`яний стілець, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено 17 жовтня 2024 року.

Головуючий ОСОБА_1