Дата документу 29.10.2024
Справа № 334/8800/24
Провадження № 1-кс/334/2852/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження №334/8800/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №334/8800/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, головуючого по справі визначено суддю Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 ..

Під час проведення судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження №334/8800/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України.

В обґрунтування вказаної заяви про відвід обвинувачений заявив про недовіру суду, тому що суд розглядає справу в інтересах прокуратури.

Згідно ч. 2 статті 344 КПК України питання про відвід вирішується судом згідно зі статтями 75-81 цього Кодексу.

Частиною першою статті 26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 28 КПК України встановлено, щопід час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу, зокрема, судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, суддя дійшла наступних висновків.

Суддею встановлено, що у провадженні судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024 року за № 0001556 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України.

Положеннями ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Так, зокрема п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, зокрема, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно із ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у пункті 66 рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» вказує, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії», пункти 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», п. 42). Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії», п. 43). Для оцінки наявності об`єктивного критерію особистої упередженості слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності (пункт 69 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України»).

Суддя, приймаючи процесуальне рішення у цій справі (провадження 1-кп/334/747/24) виходить із положень ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно з якою суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п.49). При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями КПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Системний аналіз цих норм дає можливість зробити висновок, що суддя не має права поєднувати державні та приватні інтереси, а також, інтереси своїх близьких родичів чи інших осіб, а тому, зазначена норма передбачає, що він не може виконувати завдання слідчого судді у конкретному кримінальному провадженні і одночасно бути заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї, тощо, також не має права брати участь у конкретному провадженні, якщо він був задіяний у ньому як будь-який інший учасник (свідок, експерт, спеціаліст, прокурор, тощо). Крім цього, судді заборонено брати участь у кримінальному провадженні, якщо він чи його близький родич заінтересований в результатах цього провадження.

Перелік підстав для відводу судді не є вичерпним, оскільки п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Очевидно, що інші обставини також мають стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів судді або інтересів його близьких родичів чи інших осіб.

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, суддя приходить до висновку, що вказана заява про відвід судді не містить підстав, зазначених у п. 4 ч.1 ст. 75 та ч.1 ст. 76 КПК України. Будь яких належних та підтверджених даних, які би викликали сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 , що унеможливлювали би ухвалення ним об`єктивного рішення у справі, заява про відвід не містить, а фактично зводиться до того, що заявник висловлює свою незгоду, щодо розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 з підстав недоведеності конфлікту державних і особистих інтересів судді у цьому кримінальному провадженні у розумінні змісту ч. 1 ст. 75 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 75,81 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження №334/8800/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.187 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1