Справа № 204/5400/22
Провадження № 1-кп/204/233/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000063, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України. Існує ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом відповідальності. З огляду на санкцію ч. 1 ст. 114-1 КК України обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на знищення документів, які стосуються кримінального провадження. Також, отримавши доступ до матеріалів кримінального провадження та перебуваючи на волі, обвинувачений може розголосити відомості досудового розслідування, що в подальшому перешкоджатиме виконанню необхідних дій у кримінальному провадженні. Продовження строку дії запобіжного заходу попередить можливий незаконний вплив обвинуваченого на свідків. Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є доцільним та можливим, оскільки не зможе запобігти уникненню вищезазначених ризиків. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення особливо тяжких злочинів.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики ЄСПЛ. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості , переважають над принципом поваго до особистої свободи.

Суд зазначає, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушень за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

В даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом береться до уваги: характер (обставини) і тяжкість злочину, обґрунтованість доказів того, що саме обвинувачений вчинив злочин; покарання, яке може бути призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, його зв`язки з суспільством.

Метою та підставами продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується або перешкоджати судовому провадженню іншим чином, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, тобто ризиками, передбаченими п.п.1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики на сьогодні об`єктивно продовжують існувати та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю відповідатиме вимогам КПК України та інтересам суспільства.

При цьому судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі. Обвинувачується у вчиненні злочинів під час дії воєнного стану.

Таким чином, розуміючи тяжкість і невідворотність покарання, у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховуватися від суду, у тому числі на території агресора-Російської Федерації в умовах воєнного стану.

Також існує ризик, що обвинувачений, у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити кримінальне правопорушення та/або вчинити інше правопорушення, у тому числі спрямоване проти основ національної та громадської безпеки у період воєнного стану. При цьому, згідно з пред`явленим ОСОБА_5 обвинувачення, останній, отримавши відеозапис блокпосту українських військових, з метою перешкоджання діяльності Збройних Сил України, використовуючи власний мобільний телефон у месенджері «Telegram» користувачам спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », деякі з яких мають антиукраїнські погляди, надіслав вказаний відеозапис. Таким чином, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, може призвести до того, що він, маючи вільний доступ, як до мобільного телефону так і комп`ютерної техніки, до мережі Інтернет, мобільних застосунків та месенджерів може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, або ж може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того наявна імовірність, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також розголосити відомості досудового розслідування.

Таким чином, суд вважає, що продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені судом вище.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вказана норма має імперативний характер, тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках вирішення питання про обрання, скасування, зміну або продовження запобіжного заходу.

Отже, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає продовженню строком на 60 днів.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи положення ч. 6 ст. 176 КПК України, а також оскільки особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та його застосування недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні; звернення осіб, які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні відсутні, тому застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не може бути застосовано до обвинуваченого з урахуванням діючого в Україні воєнного стану. Крім того, обставини, які б свідчили про те, що застосований до обвинуваченого захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на даному етапі не встановив. Обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_5 не може утримуватися під вартою, судом не встановлено, а стороною захисту не доведено. За викладених обставин клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки в умовах воєнного стану, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , та який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд вбачає підстави не визначити розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 вересня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09.07.2024 року.

Суддя ОСОБА_1