Справа №585/3670/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1139/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, уродженця с. Посад Роменського району Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 18.08.2021 вироком Ленінського районного суду м. Харків за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в якій він просив вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024, змінити і призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено тримання під вартою і початок строку відбування покарання визначено рахувати з дня затримання, а саме з 24.08.2023.

Зараховано ОСОБА_8 у строк попереднього ув`язнення, за правилами ч.5 ст. 72 КК України, період з 24.08.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 717 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що фактичних обставин справи, доведеності вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого не оскаржує, однак вирок суду вважав суворим в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Так, захисник зауважував, що ОСОБА_8 переніс інсульт і в нього проблеми зі слухом. В суді обвинувачений свою вину визнав, всі встановлені досудовим розслідуванням обставини підтвердив і в скоєному розкаявся. При цьому, ОСОБА_8 активно сприяв слідству у розкритті злочину про що зазначено в обвинувальному акті.

Також захисник просив врахувати, що через інсульт обвинувачений не може перебувати в умовах ізоляції від суспільства так як це сприяє його додатковим фізичним і моральним стражданням.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

На апеляційну скаргу захисника прокурор ОСОБА_9 подала заперечення в яких просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а подану на нього апеляційну скаргу, без задоволення (а.с. 206).

Як встановлено судом першої інстанції указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

04.07.2023 ОСОБА_8 в будинку за адресою АДРЕСА_2 , вживав спиртні напої зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Через якийсь час присутні пішли відпочивати, а ОСОБА_8 побачив на столі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», який належав ОСОБА_10 та вирішив його вкрасти.

Втілюючи свій намір, близько 19 години, переконавшись в таємності своїх дій, ОСОБА_8 заволодів телефоном марки «Xiaomi Redmi 9А», вартістю 2989 грн., та разом з викраденим залишив місце вчинення злочину. Такими діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2989 грн.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали, просили вирок суду змінити і призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі, думку прокурора ОСОБА_6 , яка щодо задоволення вимог скарги захисника заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги захисника колегія суддів дійшла такого висновку.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений одним учасником справи захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 , який фактичних оставин справи, доведеності вини обвинуваченого та правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, не оскаржував, а тому, керуючись ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне переглянути вирок суду першої інстанції в межах заявлених апелянтом вимог, зокрема в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Так, за правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину яка обтяжує покарання рецедив злочинів та особу винного, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий злочин.

Крім цього, суд не погодився з позицією сторони обвинувачення про існування таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а тому ці обстаивни при ухваленні вироку відкинув.

На переконання суду першої інстанції, необхідним і достатнім покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 буде покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги захисника, колегія суддів з вказаними висновком суду першої інстанції погоджується не повністю.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив крадіжку чужого майна (телефону вартістю 2 989 грн), дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання від 5 років позбавлення волі. Крім цього, обвинувачений дійсно раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, що не може характеризувати його з позитивного боку.

Однак, колегія суддів не може погодитись з позицією суду про відсутність таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки з матеріалів справи слідує, що вину обвинувачений визнав, в апеляційному порядку вирок суду в частині доведеності його вини, кваліфікації дій та правильності встановлення фактичних обставин справи не оскаржував, тим самим не намагався уникнути відповідальності за вчинене. В ході досудового розслідування ОСОБА_8 , будучи підозрюваним, надав детальні пояснення щодо обставин справи, що слідує з протоколу проведення з ним слідчого експерименту, який жодних зауважень ОСОБА_8 не містить.

Також колегія суддів звертає увагу і на обставини вчинення злочину, де як обвинувачений так і потерпілий випивали, наслідки від вчиненого викрадення телефону, який потерпілому повернуто, суму викраденого майна 2989 грн, яка на 305 грн перевищує за ту суму з якої, з урахуванням закону України № 3886-1Х від 18.07.2024, настає кримінальна відповідальність, а також термін перебування обвинуваченого під вартою з 24.08.2023, де він переніс два інсульти, та за повідомленою в ході апеляційного розгляду справи працівником ДУ «Сумський слідчий ізолятор», інформацією обвинувачений ОСОБА_8 вже не може самостійно ні рухатись, ні розмовляти та має проблеми зі слухом, тобто стан його здоров`я є вкрай не задовільний.

Як зазначалося вище, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами. Однак з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що існують підстави для застосування ст. 69 КК України і пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 строку призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі.

Тому, апеляційну скаргу захисника колегія суддів задовольняє частково, з урахуванням п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024, апеляційний суд, саме в частині призначеного обвинуваченому покарання змінює.

Щодо заявленого захисником клопотання, про зариття кримінального провадження з визначених в п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України підстав, то в його задоволенні апеляційний суд відмовляє за необгрунтованістю.

Так, з матеріалів справи слідує, що передбачений ч. 4 ст. 185 КК України злочин обвинувачений ОСОБА_8 вчинив 04.07.2023, сума викраденого складає 2989 грн, а кримінальна відповідальність, з урахуванням дати події, настає у разі викрадення майна на суму від 2684 грн. За таких обставин дія закону України № 3886-1Х від 18.07.2024 на обвинуваченого ОСОБА_8 не розповсюджується.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, в задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження відмовити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024, відносно ОСОБА_8 , змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 (три) місяці.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4