Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/4250/24
Провадження № 1-кп/644/660/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря- ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого- ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за № 0000447 від 04.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Поліянівка, Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, що має двох малолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця за мобілізацією- солдата, старшого водія 2 автомобільного відділення 3 автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 4 квітня 2024 року приблизно о 07 годині 10 хвилин керуючи технічно справним автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності, рухався по вул.С.Грицевця в м. Харкові зі сторони вул.Роганської в напрямку вул.Зубарєва зі швидкістю близько 87.6 км/годину.

Під час руху по вказаній вулиці в районі будинку №33-А, водій ОСОБА_5 під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в той час перебував пішохід, не зменшив швидкість , не зупинився перед ним, тим самим не надав дорогу пішоходу, чим грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїжджу частину АДРЕСА_3 по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди в кареті швидкої допомоги Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10-12/967-С/24 від 16.05.2024 року причиною її смерті стала травма тіла у вигляді множинних ушкоджень тіла з розривом судин правої легені та печінки, що спричинило розвиток масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 виразилося в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем«Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 не переконався в безпеці свого руху та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не вжив всіх необхідних заходів для того, щоб забезпечити безпеку при проїзді пішохідного переходу, тобто не зупинив керований ним автомобіль, маючи таку можливість, щоб дати дорогу пішоходу, яка перетинала проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля, чим спричинив смерть потерпілої ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, про обставини його скоєння пояснив суду так, як викладено вище у вироку, в скоєному щиро розкаявся.

Пояснив, що будучи військовослужбовцем за мобілізацією 04.04.2024 року приблизно о 07 годині він керував належним йому автомобілем «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 і їхав окружною дорогою м.Харкова в сторону проходження служби приблизно із швидкістю 80 км/год. Під`їзждаючи до нерегульованого пішохідного переходу він не побачив пішохода, швидкість не зменшив, не притормозив і скоїв наїзд на потерпілу, яка в кареті швидкої допомоги померла. В подальшому він допомагав синові потерпілої в похованні та відшкодував матеріальну та моральну шкоду.

Оскільки фактичні обставини справи ніким з учасників процесу не оспорюються, з їх згоди та впевнившись, що позиція обвинуваченого добровільна та істинна, суд в порядку ст.349 ч.3 КПК України визначився обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена і кваліфікує його дії за ст. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, , на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей Підкауру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.03 2022 року є військовослужбовцем за мобілізацією- солдат, старший водій 2 автомобільного відділення 3 автомобільного взводу автомобільної роти підвозу боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , наразі займає посаду начальника складу олив відділення зберігання пального та мастильних матеріалів зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 , де характеризується виключно позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є повне визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та добровільне відшкодування шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступень тяжкості даного злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином скоєним з необережності , дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який прохав суворо не карати обвинуваченого та приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі ближче до мінімальних меж санкції, передбаченої ст.286 ч.2 КК України, що узгоджується з правилами ст.69-1 КК України та з застосуванням ст. 75,76 ч.1 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.

Зважаючи на конкретні обставини справи, те, що обвинувачений не перебував у стані будь-якого сп`яніння, відразу викликав поліцію та швидку допомогу, а також враховуючи той факт, що проходження ним військової служби пов`язане з необхідністю керування транспортними засобами, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, думку потерпілого, суд вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, а саме у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, як того просить захисник обвинуваченого, не вбачається.

Положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

При цьому суд наголошує на тому, що обвинуваченим скоєно, хоч і з необережності, однак тяжкий злочин, внаслідок чого настала смерть потерпілої.

Визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, його думка щодо покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінка після дтп враховані судом і мають наслідком призначення ближче до мінімального покарання, передбаченого ст.286ч.2 КК України, санкція якої становить від трьох до восьми років позбавлення волі, а також застосування іспитового строку, передбаченого ст.75,76 КК України.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів, а призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть людини явно несправедливим і таким, що не відповідає ступеню суспільної небезпеки.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведення судових експертиз, проведених ХНДІСЕ ім..Бокаріуса в загальному розмірі 47310 грн. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Згідно із ст. 174ч.4 КПК України суд скасовує накладений ухвалою слідчого судді від 30.05.2024 року арешт на тимчасово вилучене майно- автомобіль «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .

Керуючись ст..ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки 6 місяців без позбавленням права керувати транспортними засобами .

В силу ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання при умові, що він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76 ч.1 КК України обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз №3203/3204/3205 від 21.05.2024 року та №3217 від 22.04.2024 року , проведених ХНДІСЕ ім..Бокаріуса в загальному розмірі 47310 ( сорок сім тисяч триста десять) грн

Речові докази- автомобіль «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , що зберігається на майданчику затриманих транспортних засобів за адресою АДРЕСА_3 повернути володільцю за належністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2024 року на тимчасово вилучене майно- автомобіль «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .

Копію вироку вручити прокурору, засудженому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду і протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя ОСОБА_1