Справа № 156/860/24
Провадження № 1-кп/156/81/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного на майно у кримінальному провадженні за № 0000009 від 16 квітня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Судове засідання призначено на 05.11.2024 о 14:00 год.

На адресу суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту з майна. У клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ухвалою слідчого судді Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 01.05.2024 року було накладено арешт на майно із позбавленням права на відчужування, розпорядження та користування майном підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: п`ять записників (блокнотів) із записами у них; картонну коробку з-під мобільного телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_1 ; дві пластикові картки з-під сім карток № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; сертифікат малого судна «BARK B 300N» № НОМЕР_4 ; два флеш носія ємкістю по 8 Gb кожен; бінокль марки «БПЦ» кратність 58х30, в чорному тубусі; бінокль марки «ASCOT» кратність 8х22, у тряпчастому чохлі; мобільний телефон марки Apple моделі Iphone XR з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , з ІМЕІ1: НОМЕР_6 ; тряпчаста сумка в середині якого знаходиться резиновий надувний човен марки «BARK», із складними веслами та ножним насосом; накидний мотор до човна марки «FISHER», чорного кольору; три гідро костюми для плавання; дві пари термо-гідро носків; дві пари ласт для дайвингу; три термо рукавиці; резиновий костюм «ОЗК» (дві пари взуття та плащ); ножний насос для лотки синього кольору; термо накидка камуфльованого кольору.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені вищезгадані речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Підставою для накладення арешту стало зазначене вище кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ухвала слідчого судді Володимир - Волинського міського суду від 19.04.2024 року про дозвіл на проведення обшуку у громадянина України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою його проживання, а саме у будинку під АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_8 , являється чоловіком власниці житлового будинку по АДРЕСА_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто заінтересованою особою, а саме заявником та ініціатором поданого клопотання.

Під час проведення обшуку, працівниками поліції за вказаною адресою було вилучено цінні речі, які належать саме заявнику - ОСОБА_8 , а саме: сертифікат малого судна «BARK B 300N» № НОМЕР_4 ; бінокль марки «БПЦ» кратність 58х30, в чорному тубусі; бінокль марки «ASCOT» кратність 8х22, у тряпчастому чохлі; тряпчаста сумка в середині якого знаходиться резиновий надувний човен марки «BARK», із складними веслами та ножним насосом; накидний мотор до човна марки «FISHER», чорного кольору; три гідро костюми для плавання; дві пари термо-гідро носків; дві пари ласт для дайвингу; три термо рукавиці; резиновий костюм «ОЗК» (дві пари взуття та плащ).

Адвокат стверджує, що описані вище речі не належать ОСОБА_4 , а є особистою власністю ОСОБА_8 , про що було повідомлено працівникам поліції на місці проведення обшуку.

З моменту вилучення речей, тобто з 23.04.2024 року арештовані речі не є повернутими, відомо, що вони визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, однак не доведено факт їх використання у будь - якій злочинній діяльності з моменту вилучення.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання. Додатково зазначив, що майно на яке накладено арешт належить ОСОБА_8 , який є чоловіком ОСОБА_9 , яка є власником будинку, де проводився обшук за місцем проживання його підзахисного ОСОБА_4 . Просив суд скасувати арешт з майна та повернути його ОСОБА_8 , оскільки це його власність.

Прокурор ОСОБА_7 заперечила щодо поданого клопотання. Зазначила, що адвокатом не надано суду жодних доказів, що майно на яке накладено арешт належить саме ОСОБА_8 . Крім того, наголосила, що вилучене майно, в тому числі надувний човен та гідрокостюми є речовими доказами, знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, просила відмовити у клопотанні адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_8 .

Суд дослідивши клопотання, додані до нього документи, з`ясувавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7, ст. 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Смирнов проти Росії" від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушень

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що СВ Володимирського РВП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 16 квітня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 01.05.2024 року було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення 23.04.2024 року обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 в тому числі на: п`ять записників (блокнотів) із записами у них; картонну коробку з-під мобільного телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_1 ; дві пластикові картки з-під сім карток № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; сертифікат малого судна «BARK B 300N» № НОМЕР_4 ; два флеш носія ємкістю по 8 Gb кожен; бінокль марки «БПЦ» кратність 58х30, в чорному тубусі; бінокль марки «ASCOT» кратність 8х22, у тряпчастому чохлі; мобільний телефон марки Apple моделі Iphone XR з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , з ІМЕІ1: НОМЕР_6 ; тряпчаста сумка в середині якого знаходиться резиновий надувний човен марки «BARK», із складними веслами та ножним насосом; накидний мотор до човна марки «FISHER», чорного кольору; три гідро костюми для плавання; дві пари термо-гідро носків; дві пари ласт для дайвингу; три термо рукавиці; резиновий костюм «ОЗК» (дві пари взуття та плащ); ножний насос для лотки синього кольору; термо накидка камуфльованого кольору.

Підставою застосування арешту майна було наявність підстав вважати, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні та слідчим було доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України. Тобто, арешт був накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вище вказані речі, постановою від 23.04.2024 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру схову Володимирського РВП. У постанові вказано, що вказані речі мають значення в ході розслідування кримінального провадження, останні можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного перенаправлення осіб через державний кордон України, сприянню їх вчиненню, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів. Вказані дії згідно обвинувального акту вчинялись, в тому числі, за допомогою надувного резинового човна.

Суд звертає увагу, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, докази у кримінальному провадженні не досліджені, остаточне рішення, що набрало законної сили не прийнято, вищезазначене майно на яке ухвалою слідчого судді від 01.05.2024 року накладено арешт є речовими доказами, а тому існує імовірність дослідження цих доказів під час судового розгляду.

Разом з тим, адвокат ОСОБА_3 у поданому клопотанні жодним чином не обгрунтував, що арешт на вищеперелічене майно накладено необґрунтовано, а також те, що потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала. До клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджували, що майно на яке накладено арешт належить саме ОСОБА_8 .

Також суд не може не зазначити про те, що адвокат ОСОБА_3 під час розгляду клопотання про накладення арешту на вищеперелічене майно, не заперечував, ухвалу слідчого судді щодо накладення арешту не оскаржував, розуміючи наслідки такого арешту та можливу долю вищеперічених речей під час розгляду кримінального провадження.

Крім того, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Додаткове покарання у виді конфіскації майна у даному випадку є обов`язковим. Тому, у випадку, якщо буде доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, може постати питання про конфіскацію такого майна.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що особою, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту з майна не доведено, що саме це майно належить їй, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 170-174, 318, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту з майна - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 08.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1