Справа № 487/4276/24
Провадження № 1-кс/487/3430/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001996 від 06.12.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 06.12.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001996 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сервер камер відеоспостереження чорного кольору марки «ALHUA» DHIXVR4108HS-S2, який упаковано сейф пакету із пломбою №XTHA461984; жорсткий диск марки «Samsung» PCQ419890 упаковано до сейф пакету №PSP2002823; жорсткий диск марки «Samsung» PJIFl206249 упаковано до сейф пакету №PSP2002801; сім-картка оператору «Lifecell» НОМЕР_1 упаковано до сейф пакету №PSP2002796; мобільний телефон (кнопковий, чорного кольору) марки «Nokia» ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 упаковано до сейф пакету №PSP2002824.

Клопотання мотивоване тим, що вказані предмети мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні так як зазначені речі є засобом вчинення кримінального злочину та вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального злочину та в подальшому можуть бути речовими доказами по кримінальному провадженню.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління у провадженні слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0001996 від 06.12.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 05.12.2023 до ЧЧ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт начальника УМП ГУНП в Миколаївській області про те, що в ході проведених заходів направлених на виявлення та документування кримінальних правопорушень у сфері суспільної моралі, співробітниками УМП ГУНП в Миколаївській області встановлено, що протягом 2023 року на території міста Миколаєва двоє осіб займаються сутенерством.

В подальшому співробітникам УМП ГУНП в Миколаївській області було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення осіб, які займаються незаконною діяльністю (зокрема сутенерством), встановити свідків та осіб, яким відомо про обставини скоєння кримінального правопорушення або осіб, які володіють будь-якою інформацією, встановити адреса та анкетні данні власника будинку, у якому обладнано місця розпусти, виконати інші дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до рапорту о/у 2-го відділу УМП ГУНП в Миколаївській області встановлено, що до незаконної діяльності, можливо причетна ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Виконує функцію адміністратора в банному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та спільно з банщиками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчиняють дії пов`язані з втягненням осіб у зайняття проституцією з метою отримання прибутку, забезпечують їхню діяльність по наданню платних сексуальних послуг, у кімнатах закладу «Банний двір», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

07.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 від 13.05.2024 року, провадження № 1-кс/487/2988/24 було проведено санкціонований обшук за місцем роботи ОСОБА_4 а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено наступне: сервер камер відеоспостереження чорного кольору марки «ALHUA» DHIXVR4108HS-S2, який упаковано сейф пакету із пломбою №XTHA461984; жорсткий диск марки «Samsung» PCQ419890 упаковано до сейф пакету №PSP2002823; жорсткий диск марки «Samsung» PJIFl206249 упаковано до сейф пакету №PSP2002801; сім-картка оператору «Lifecell» НОМЕР_1 упаковано до сейф пакету №PSP2002796; мобільний телефон (кнопковий, чорного кольору) марки «Nokia» ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 упаковано до сейф пакету №PSP2002824.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накластиарешт на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сервер камер відеоспостереження чорного кольору марки «ALHUA» DHIXVR4108HS-S2, який упаковано сейф пакету із пломбою №XTHA461984; жорсткий диск марки «Samsung» PCQ419890 упаковано до сейф пакету №PSP2002823; жорсткий диск марки «Samsung» PJIFl206249 упаковано до сейф пакету №PSP2002801; сім-картка оператору «Lifecell» НОМЕР_1 упаковано до сейф пакету №PSP2002796; мобільний телефон (кнопковий, чорного кольору) марки «Nokia» ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 упаковано до сейф пакету №PSP2002824.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1