Справа № 635/6585/24
Провадження № 1-кп/635/940/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004387 від 20.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця призваного під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні на посаді стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.06.2023 № 176 солдата ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, а також вважається таким, що приступив до виконання обов`язків, призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 , на посаду стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. ОСОБА_5 під час проходження військової служби у складі 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України- 24.11.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника. Так, 22.09.2023 командиром ТГр «ІНФОРМАЦІЯ_4», видано бойове розпорядження № 49 р/т, щодо здійснення перерозподілу сил і засобів ІНФОРМАЦІЯ_5 та створення батальйонної тактичної групи для подальшого виконання завдань. На виконання вказаного бойового розпорядження, командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 22.09.2023 видано бойове розпорядження № 1204дск, згідно якого командири підрозділів вказаної частини, у тому числі, і 4 стрілецького батальйону, повинні сформувати батальйонну тактичну групу та відрядити військовослужбовців із штатним стрілецьким озброєнням та екіпіровкою для виконання бойових завдань в оперативному підпорядкуванні командира ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_6» АДРЕСА_2 . На виконання вказаного бойового розпорядження командиром НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 22.09.2023, видано бойові розпорядження № 5, № 6 та № 7. Так, 24.11.2023 приблизно о 13 год 00 хв заступником командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітаном ОСОБА_6 , у місці дислокації підрозділів частини ( АДРЕСА_3 ), військовослужбовцям 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у тому числі стрільцю 2 відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_5 , на підставі бойового розпорядження командира 4 стрілецького батальйону № 5 від 22.09.2023, доведено особисте усне бойове розпорядження, а саме: здійснити марш за маршрутом ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання бойових завдань у ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі ІНФОРМАЦІЯ_8. Однак, ОСОБА_5 , будучи невдоволеним цим наказом щодо здійснення маршу за маршрутом Харків-Чугуїв-Ізюм-Слов`янськ-Костянтинівка, для виконання бойових завдань у ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі ІНФОРМАЦІЯ_8, перебуваючи у місці дислокації підрозділу частини у АДРЕСА_3 , 24.11.2023 орієнтовно о 13 год 00 хв, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Своїми умисними та протиправними діями солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в мовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

08.08.2024 між начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004387 від 20.06.2024, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування щиро розкаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

При укладанні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування давав детальні показання про події злочину, що мають значення для кримінального провадження. В той же час враховано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, сторонами погоджено призначення ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 в дохід держави двадцяти відсотків.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 08.08.2024.

ІІІ. Мотиви суду при вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд зазначає про таке.

Вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, його об`єктом є порядок проходження військової служби.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займає посаду стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 надав клопотання, в якому просить не призначати ОСОБА_5 покарання, пов`язане з обмеженням волі, зважаючи на те, що даний військовослужбовець заявив про готовність продовжити службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ та брати участь в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі ведення бойових дій. В клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 має необхідні якості військовослужбовця, військово-обліковий фах, який є нагально необхідним у збройних силах.

Судом встановлено наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто більш м`який вид покарання, ніж передбачений ч.4 ст.402 КК України, а саме у виді службового обмеження до військовослужбовців.

Дійшовши висновку про можливість призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді службового обмеження, судом також враховано, що за умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження та відповідно продовження проходження ним військової служби відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

До обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.08.2024 у кримінальному провадженні № 0004387 від 20.06.2024, укладену між начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді службового обмеження на строк 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 17.06.2024 до 18.06.2024 відповідно до вимог ч.1,ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_5 ), грошові кошти в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп, внесені в якості застави за ОСОБА_5 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, рахунок отримувача UA0006674, згідно з квитанцією №9345-6351-8142-9055 від 18.06.2024, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 17.06.2024.

Після набрання вироком законної сили направити його копію командиру військової частини НОМЕР_1 для виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 КК України, під час відбування покарання у виді службового обмеження засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1