Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000260 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Нова Каховка Херсонської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , (хостел), судимого:

1) вироком Новокаховського міського суду Херсонської області

від 03.10.2006 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України на 5 років

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) вироком Новокаховського міського суду Херсонської області

від 15.05.2008 за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

3) вироком Цюрупінського районного суду Херсонської області

від 30.04.2015 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців

позбавлення волі;

4) вироком Цюрупінського районного суду Херсонської області

від 23.12.2019 за ч.3 ст.185 КК України

на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

5) вироком Новокаховського міського суду Херсонської області

від 24.12.2019 за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України

на 4 роки позбавлення волі;

6) вироком Херсонського міського суду Херсонської області

від 03.08.2020 за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України

на підставі ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2024 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання або вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок з тим, щоб призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.591 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 і правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024, внесено зміни до Кримінального кодексу України і, серед іншого, абзац другий частини першої статті 309 викладено в такій редакції: "караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк". Цим же Законом статтю 60 КК України викладено в новій редакції, у відповідності з якою покарання у виді арешту полягає в триманні військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті.

Враховуючи те, що з санкції ч.1 ст.309 КК України вилучено покарання у виді арешту, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства і ОСОБА_6 не є військовослужбовцем, вказані обставини унеможливлюють виконання покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 29 лютого 2023 року в ранковий час ОСОБА_6 біля аптеки, розташованої на АДРЕСА_3 , зустрівся з невстановленою особою і незаконно придбав у неї без мети збуту за 100 гривень таблетку, яка містила наркотичний засіб метадон (фенадон). Сховавши таблетку в кишеню куртки і таким чином незаконно зберігаючи при собі без мети збуту наркотичний засіб, ОСОБА_6 направився у власних справах і об 11 годині 43 хвилини біля будинку АДРЕСА_4 був викритий працівниками поліції, яким видав для подальшого вилучення таблетку, яка містила у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон) масою в речовині 0,022 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає згідно з ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених досудовим розслідуванням і судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання є недоречними, оскільки відповідні зміни в законодавстві набрали чинності після ухвалення вироку. Разом з тим, призначене ОСОБА_6 покарання у виді арешту виконане бути не може, оскільки таке покарання не передбачено санкцією частини першої статті 309 КК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024, і наразі покарання у виді арешту може бути призначене лише військовослужбовцю, яким ОСОБА_6 не являється.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом № 3342-ІХ в санкції частини першої статті 309 КК України покарання у виді арешту на строк до 6 місяців замінено більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду на строк до 5 років.

Проте згідно з ч.4 ст.591 КК України пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років. А тому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, яке просить призначити прокурор, виходячи із співвідношення в п.п."а", "а1" п.1 ч.1 ст.72 КК України дорівнюватиме 6 місяцям арешту. Тобто прокурор, хоча і формально, порушує питання про призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, що можливе лише шляхом часткового скасування вироку та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції відповідно до вимого п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При ухваленні вироку в цій частині колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, особу винного, який неодноразово судимий, не працює, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, і вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду.

Саме таке покарання, яке полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки, передбачені ч.2 ст.591 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку в день його проголошення обов`язково вручається учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3