1-в/205/767/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5

представника органу пробації - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене подання у якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 , від покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК.

В обґрунтування свого подання представник органу з питань пробації зазначає, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком два роки.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX) до ст. 51 КУпАП внесено зміни, яким її дію поширено на викрадення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на ту обставину, що сума крадіжки, яку вчинив ОСОБА_4 , є меншою за 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на 2023 рік, представник органу з питань пробації вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, та з огляду на наведене, просить привести зазначений вирок у відповідність до вимог вищезазначеного Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_3 , подання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у поданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подання підтримав, не заперечував проти його задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, до суду не з`явився, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, не є перешкодою для розгляду подання за його відсутність.

Суд дослідивши зазначене подання та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , перевіривши його доводи та обґрунтування, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного у Постанові ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21, Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п?ять років; за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п?ять років. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, на строк два роки.

Відповідно до вищевказаного вироку, ОСОБА_4 :

- 04 жовтня 2023 року викрав майно - мобільний телефон, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2350 грн.

- 04 жовтня 2023 року викрав грошові кошти в сумі 1059,84 грн., які перебували на банківській карті АТ КБ «Приватбанк».

Розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений станом на 2023 рік, тобто на день вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, складав 2684 гривня, оскільки вартість майнової шкоди складає 2350 грн, 1059,84 грн, а від так, за кожним епізодом окремо не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходиться до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року в частині покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння у відповідності до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, за яке він був засуджений, та вважати ОСОБА_4 засудженим відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на якого покладено передбачені ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України - задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року в частині покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на якого покладено передбачені ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_7