В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/14630/24

Провадження № 1-кп/638/1802/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0005776 від 30 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнопіль Ємільчинського району Житомирської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, дітей та інших осіб на утриманні не має, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого механіка-водія ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України,

у с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 03.04.2023 № 102 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 НГУ та на всі види забезпечення та призначений на посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_7 (на бронетранспортерах) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 03.04.2023 № 99 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка-водія ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 22.04.2023 № 122 з 20.04.2024 солдат ОСОБА_4 уважається таким, що залучений до складу сил та засобів 1 броп НГУ ТГ «Ворон» ОТУ «Старобільськ» ОСУВ «Хортиця», та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф проти України, відповідно до бойового розпорядження командувача Національної гвардії України від 19.11.2023 №3412, бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.11.2023 №1/1/2-5044т-Е, бойового розпорядження командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 15.11.2023 №БР-6950т, бойового розпорядження тактичної групи «Ворон» від 10.02.2024 №БР-7т, розпорядження тактичної групи «Ворон» від 01.04.2024 №Р-364т.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено та діє й до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає:"Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, перебуваючи на посаді старшого механіка-водія ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 НГУ, 15.05.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 15.05.2024 приблизно о 22:00 першим заступником командира БТГр- начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 вишикувано особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_8, в тому числі і солдата ОСОБА_4 , в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 з метою доведення усного наказу на підставі бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_8 №95 від 15.05.2024.

Під час шикування першим заступником командира БТГр - начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 в усному порядку доведено наказ на підставі бойового розпорядження командира БТГр 1 броп НГУ №95 від 15.05.2024 про необхідність в термін до 23.00 15.05.2024 виставити позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та приступити до оборони АДРЕСА_3 , провести інженерне обладнання, обладнання проводити з дотримання маскування.

Не погоджуючись з вищевказаним наказом солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконувати наказ, а саме після доведення розпорядження 15.05.2024 в термін до 23.00 15.05.2024 виставити позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та приступити до оборони АДРЕСА_3 , провести інженерне обладнання, обладнання проводити з дотримання маскування.

Після чого, у зв`язку з відкритою відмовою солдата ОСОБА_4 виконувати усний наказ, доведений першим заступником командира БТГр - начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 на підставі бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_8 №95 від 15.05.2024 в термін до 23.00 15.05.2024 виставити позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та приступити до оборони АДРЕСА_3 , провести інженерне обладнання, обладнання проводити з дотримання маскування, солдата ОСОБА_4 залишено в пункті дислокації ІНФОРМАЦІЯ_8, чим останній підірвав боєготовність та боєздатність ІНФОРМАЦІЯ_8, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за частиною 4 статті 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

02 серпня 2024 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005776 від 30 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України, з одного боку, та обвинуваченим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві за адресою: м. Харків, Євгена Котляра, 7, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до положень угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_4 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

ОСОБА_4 під час судового провадження: а) беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України; б) щиро покаявся; в) активно сприяв розгляду кримінального провадження судом.

При укладанні даної угоди прокурором також враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування давав детальні показання про події злочину, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню (доказуванню), викриваючи показання відносно себе, чим активно сприяв у проведенні кримінального провадження, щиро розкаявся у скоєному злочині, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується опосередковано, грубих порушень статутів ЗСУ не допускав, раніше не судимий, його вік, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують, а також інтереси суспільства.

У той же час, кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.

Витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування експертиз відсутні.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 , та погодились на призначення останньому покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Так, з урахуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони, з огляду на положення статті 65 КК України, згідно з якою, сторони мають право, використовуючи положення статті 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони угоди вважали за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. ст. 62, 69 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі вищевикладених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, сторони погодились призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на призначення йому вказаного виду та міри покарання.

Збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Сторони усвідомлюють та розуміють, що відповідно до статті 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

- для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України;

- для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені та зрозумілі підстави оскарження обвинувального вироку, в разі затвердження угоди про визнання винуватості в апеляційному порядку, які визначені в пункті 1 частини першої статті 394 КПК України, та в касаційному порядку, які визначені в пункті 1 частини третьої статті 424 КПК України.

Також, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено та зрозуміло, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їй кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.

ОСОБА_4 розуміє, що невиконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснено положення частини четвертої статті 474 КПК України щодо його права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені прокурору наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Прокурор пояснив, що сторони добровільно уклали угоду, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок. Вона відповідає вимогам закону. Він розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості та обмеження права на оскарження вироку, на підставі статей 394, 424 КПК України.

Прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, тобто це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в ній. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватою; вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. ОСОБА_4 розуміє наслідки умисного невиконання угоди.

Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Таким чином, суд переконався в добровільному укладенні угоди про визнання винуватості сторонами. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що при її укладенні враховано обставини, передбачені статтею 470 КПК України, вона відповідає вимогам статті 472 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, суд доходить наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості.

Дана угода укладена з дотриманням вимог статей 468-470, 472 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав детальні показання про події злочину, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню (доказуванню), чим активно сприяв розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом, а також характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Суд враховує, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному злочині, активно сприяв розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ганнопіль Ємільчинського району Житомирської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, дітей та інших осіб на утриманні не має, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді: старшого механіка-водія ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 НГУ, за місцем служби характеризується посередньо, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд вбачає наявними підстави, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, відповідно до вимог ст. 69 КК України, сторони погодились узгодити інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин, шляхом призначення покарання, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначав, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 314 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить 90 840 гривень по 02.09.2024 (включно).

Ураховуючи вид та міру покарання, до набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід слід залишити без змін - у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року, тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0005776 від 30 липня 2024 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень статті 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 62 КК України замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 04 липня 2024 року до 29 серпня 2024 року включно у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року, а саме, тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з постійного місця несення військової служби, яке буде визначено його командуванням, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня фактичного виконання вироку у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Речовий доказ - флеш накопичувач VEGA 128 GB з відеозаписом доведення усного наказу від 15.05.2024 на підставі бойового розпорядження 1 БТГр 1 броп, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1