УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000951 від 26.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим відділом розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження за № 0000951 від 26.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до УСР в Одеській області ДСР НП України надійшла заява від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що двоє мешканців села Великий Дальник Одеського району Одеської області запропонували придбати для потреб Збройних Сил України два броньовані автомобілі, ввезені на територію України в якості гуманітарної допомоги за грошові кошти у сумі 18000 доларів США.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою проживання на подвір`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зберігає зазначені автомобілі та надає доступ до них для огляду потенційним покупцям.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підшукує потенційних покупців на автомобілі, які зберігаються на подвір`ї ОСОБА_5 , здійснює їх показ та спільно з останнім називає умови придбання таких автомобілів таким чином, щоб документально вони були оформлені як надання гуманітарної допомоги Збройним Силам України.

Одночасно встановлено, що благодійною організацією, на яку здійснене оформлення гуманітарної допомоги, у вигляді двох броньованих автомобілів марки Volkswagen являється Благодійна організація «Благодійний фонд «ДДП-ЗС України» (), зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Керівником зазначеної благодійної організації являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

13.08.2024 року у період часу з 15.47 по 17.30 годин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 №947/24358/24 від 08.08.2024, слідчим було проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 . У ході обшуку було виявлено та вилучені наступні речові докази:

?Мобільний телефон Poco X3 NFC

?IMEI-код від SIM1 - НОМЕР_1

?IMEI-код від SIM2 - НОМЕР_2

?Печатка БО БФ «ДДП-ЗС України»

?Аркуш паперу А4 з відтисками печатки БО БФ «ДДП-ЗС - України»

На підставі постанови слідчого від 13.08.2024 вилучене майно було визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що є достатньо підстав вважати, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та могли використовуватися як засіб вчинення кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000951 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2КК України, зокрема, мобільний телефон містить інформацію про спілкування свідка з фігурантом провадження щодо оформлення автомобілів, виставлених на продаж, які являються предметом гуманітарної допомоги, печатка буде і аркуш паперу з відтисками печатки благодійної організації будуть використані для проведення експертних досліджень.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належим чином повідомленим про час та дату розгляду клопотання. На адресу суду скерував заяву про розгляд поданого ним клопотання без його участі, в якій просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

Директор БО «Благодійний фонд «ДДП-ЗС України» - ОСОБА_7 до суду надіслав заяву про розгляд клопотання сторони обвинувачення без його участі, при цьому вказав, що в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, враховуючи заяви учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора, що мобільний телефон містить інформацію про спілкування свідка з фігурантом провадження щодо оформлення автомобілів, виставлених на продаж, а тому у вказаному технічному пристрої може бути наявна інформація щодо зв`язків власника майна щодо обставин розслідуваного кримінального провадження з іншими, ймовірно причетними до вчинення злочину особами.

Крім того, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в його додатковому дослідженні. Результати проведення огляду такого технічного пристрою можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити або спростувати робочу наразі версію сторони обвинувачення.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вилучені печатка буде і аркуш паперу з відтисками печатки благодійної організації є об`єктом проведення відповідних експертних досліджень.

Вилучене в ході обшуку майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 13.08.2024, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000951 від 26.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 13.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме на:

?Мобільний телефон Poco X3 NFC

?IMEI-код від SIM1 - НОМЕР_1

?IMEI-код від SIM2 - НОМЕР_2

?Печатка БО БФ «ДДП-ЗС України»

?Аркуш паперу А4 з відтисками печатки БО БФ «ДДП-ЗС - України».

Виконання ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1