печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи кримінальне провадження № 0000967 відомості про яке 08.05.2024 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль, Вінницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Печерським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000967 відомості про яке 08.05.2024 внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотала про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, враховуючи необхідність запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду через обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, а ризики вказані прокурором у клопотанні є перебільшеними та не мають достатнього підґрунтя, враховуючи наявність у обвинуваченого постійного місця проживання клопотав про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, що стосується клопотання яке вирішується, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь встановлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тобто, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , особу останнього, який офіційно не працює, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення також проти власності, за скоєння якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватості, є достатньою та співрозмірною для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Між тим, продовжуючи строк тримання ОСОБА_3 під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому, співмірний з суспільною небезпекою, пропорційний з урахуванням можливого настання негативних наслідків, завданих інкримінованим діянням розмір застави.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушення, у якому він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та буде належним засобом процесуального стримування.

Крім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути ним внесена у будь-який момент, вважаю за необхідне зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також строком до 28.11.2024 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачена звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цієї обвинуваченої під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити, продовжити до 28.11.2024 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати строком до 28.11.2024 наступні обов`язки:

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити до 28.11.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6