ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3256/24 Справа № 210/4713/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року задоволено подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2018 року, звільнити умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 5 (п`ять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що оцінивши поведінку засудженого за весь період відбуття покарання, матеріали особової справи, щоденник індивідуальної роботи із засудженим, характеристику, відомості про відсутність діючих стягнень, наявність заохочень, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення. У зв`язку із чим, в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства, та вважає можливим звільнити його умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбуту частину строку покарання.

З вказаною ухвалою суду не погодився прокурор ОСОБА_6 та оскаржив в апеляційному порядку. В обґрунтування вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що прокурор заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , вважаючи його передчасним через недосягнення мети покарання. В судовому засіданні він зазначив, що ОСОБА_8 засуджений за тяжкий злочин, і необхідне ретельне вивчення його поведінки. Суд, на думку прокурора, не довів виправлення засудженого, а за час покарання ОСОБА_8 не був залучений до оплачуваної праці. Незважаючи на два заохочення, у нього є чотири стягнення та середній ризик повторного злочину. Прокурор вважає, що його звільнення може негативно вплинути на інших засуджених. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» про умовно- дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку сторін по справі, прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається із матеріалів справи вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Строк відбування покарання рахувати з 13.03.2018 року.

Початок строку відбування покарання: 13.03.2018 року, кінець строку відбування покарання: 13.03.2025 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому правовими орієнтирами Верховного суду України, викладеними у Постанові Пленуму від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом Закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що засуджений сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , що призвело до неналежної оцінки всіх даних в сукупності.

Так, суд першої інстанції не надав належну оцінку, що за весь період відбування покарання ОСОБА_7 до оплачуваної праці взагалі не залучався. У свою чергу, виконання робіт по самообслуговуванню та благоустрою колоні в порядку ч.5 ст. 118 КВК України є обов`язком кожного засудженого, що передбачено ч.3 ст.107КВК України.

Наявність заохочень у колонії за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, лише свідчить про залучення засудженого до вказаного виду праці в певні періоди часи.

Наявні у засудженого ОСОБА_7 два заохочення свідчать про наміри штучного створення видимості виправлення безпосередньо перед можливістю умовно- дострокового звільнення. При цьому, норми законодавства про умовно-дострокове звільнення вимагають від засудженого сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці протягом усього періоду відбування покарання.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 4 стягнення, останнє 13.07.2022, яке погашено лише 13.01.2023, тобто його поведінка не була сумлінною протягом всього періоду відбування покарання, у зв`язку з чим не можна вважати доведенням виправлення факт відсутності у засудженого діючих стягнень. В першу чергу необхідно брати до уваги особистість засудженого, тяжкість та обставини вчиненого ним злочину.

Згідно наданого адміністрацією ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до нападу на представників адміністрації (протокол №14 від 01.12.2020 та протокол №08 від 21.10.2023).

Також за підсумковою оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення ОСОБА_7 за системою «Касандра» визначено рівень ймовірної небезпеки як «СЕРЕДНІЙ».

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього та його бездоганної поведінки.

Колегія суддів акцентує увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого ОСОБА_7 на протязі строку відбування покарання колегією суддів не встановлено.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженого призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є невірними та необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» ОСОБА_10 на засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково скасувати.

У задоволені подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» ОСОБА_10 на засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді