Справа № 953/9227/24
н/п 1-кс/953/7368/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2024 р. м.Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

слідчої - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Білгород Російської Федерації, громадянки України, з вищою освітою, вдови, яка працює лікарем терапевтом-експертом міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

05 жовтня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Орган досудового розслідування встановив, що не пізніше 18 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, у громадянина України ОСОБА_7 , який займає посаду завідуючого Міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» та працює лікарем-неврологом, виник протиправний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

Так ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він самостійно не зможе реалізувати свій протиправний умисел, вирішив залучити до вищевказаної протиправної діяльності членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», а саме: лікаря-експерта ОСОБА_4 , лікаря-експерта ОСОБА_8 , старшу медичну сестру ОСОБА_9 та медичного реєстратора ОСОБА_10 .

Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_7 безпосередньо знайомий з вищевказаними особами.

Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 з метою реалізації свого протиправного умислу, усвідомлюючи складність вчинення вказаних протиправних діянь вступив у злочинну змову з раніше знайомою йому ОСОБА_11 , яка переслідуючи корисливий мотив, була зацікавлена у здійсненні вищезазначеної протиправної діяльності.

Орган досудового розслідування встановив, що не пізніше 18 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Харкові, працюючи на посаді лікаря-експерта міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», діючи за попередньою змовою з іншими членами комісії, вчиняла дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, а саме - сприяла особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, шляхом забезпечення надання вказаним особам документів, в яких міститься недостовірна інформація щодо проходження ними медико-соціальної експертної комісії та отримання за їх результатами медичних документів, зокрема, довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о, що є підставою для подальшого отримання особою статусу інваліда.

Орган досудового розслідування встановив, що обов`язків лікаря-експерта МСЕК входить: проводити медико-соціальну експертизу; встановлювати потребу інвалідів у соціальній допомозі; розробляти заходи з медико-соціальної реабілітації та адаптації інвалідів; визначати строки переогляду інвалідів.

Так не пізніше 18 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Харкова, надав добровільну згоду ОСОБА_11 на організацію проведення фіктивного проходження медико-соціальної експертної комісії громадянином України ОСОБА_12 та погодив з нею проведення засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» щодо вказаної особи на 20 червня 2024 року, усвідомлюючи при цьому, що первина медична документація, яка була надана ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_12 , є фіктивною. Окрім того, ОСОБА_7 достеменно розумів, що за результатами засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» ОСОБА_12 буде видана довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка підтверджує факт встановлення особі статусу інваліда, що згідно з п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

20 червня 2024 року члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», у тому числі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного протиправного умислу, усвідомлюючи, що надані документи стосовно ОСОБА_12 є фіктивними та не відповідають дійсності, за результатами розгляду медичної справи ОСОБА_12 встановили йому другу групу інвалідності, що підтверджується протокольним журналом засідань МСЕК, де під номером 1671/35, шифр за МКХ №10 - 953705 зазначено прізвище ОСОБА_12 . Серед членів комісії міститься підпис ОСОБА_4 . Окрім того, встановлення ОСОБА_12 другої групи інвалідності підтверджується журналом обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_12 видано довідку від 20 червня 2024 року, серія та номер довідки 953705, номер акту огляду інваліда у МСЕК - 1671.

Орган досудового розслідування встановив, що до обов`язків ОСОБА_4 , як лікаря-експерта входить проведення медико-соціальної експертизи.

Разом з тим 20 червня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи протиправний умисел, всупереч вимогам чинного законодавства та покладеним на лікаря-експерта обов`язкам, усвідомлюючи, що ОСОБА_12 на засідання комісії не прибув, не здійснила жодних позначок про це у відповідному журналі, та здійснила заповнення медичної документації шляхом внесення до неї недостовірних відомостей стосовно ОСОБА_12 , яку підписала власноручно.

Орган досудового розслідування встановив, що станом на день проведення медико-соціальною експертною комісією медичного огляду ОСОБА_12 , тобто 20 червня 2024 року, ОСОБА_12 перебував за межами м. Харкова, а саме - у м. Балта Одеської області, отже фізично не міг бути присутнім під час проведення медико-соціальної експертизи, та бути належним чином оглянутим членами комісії МСЕК.

Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 на підставі фіктивних медичних документів, наданих йому міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», отримав право на відстрочку від мобілізації.

Окрім того, 02 липня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території м. Харків, надав добровільну згоду ОСОБА_11 на організацію проведення фіктивного проходження медико-соціальної експертної комісії громадянином України ОСОБА_13 та погодив з нею проведення засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» щодо вказаної особи на 12 липня 2024 року, усвідомлюючи при цьому, що первина медична документація, яка була надана ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_13 є фіктивною. Окрім того, ОСОБА_7 достеменно розумів, що за результатами засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» ОСОБА_13 буде видана довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка підтверджує факт встановлення особі статусу інваліда, що згідно з п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

12 липня 2024 року члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», у тому числі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, усвідомлюючи, що надані документи стосовно ОСОБА_13 є фіктивними та не відповідають дійсності, за результатами розгляду медичної справи ОСОБА_13 встановили йому другу групу інвалідності, що підтверджується протокольним журналом засідань МСЕК, де під номером 1934/27, шифр за МКХ № 10 - 953954 зазначено прізвище ОСОБА_13 . Серед членів комісії міститься підпис ОСОБА_4 . Окрім того, встановлення ОСОБА_13 другої групи інвалідності підтверджується журналом обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_13 видано довідку від 12 липня 2024 року, серія та номер довідки 953954, номер акту огляду інваліда у МСЕК - 1934.

12 липня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи спільний протиправний умисел, всупереч вимогам чинного законодавства та покладеним на лікаря-експерта обов`язкам, усвідомлюючи, що ОСОБА_13 на засідання комісії не прибув, не здійснила жодних позначок про це у відповідному журналі, та здійснила заповнення медичної документації шляхом внесення до неї недостовірних відомостей стосовно ОСОБА_13 , яку підписала власноручно.

Орган досудового розслідування встановив, що станом на день проведення медико-соціальною експертною комісією медичного огляду ОСОБА_13 , тобто 12 липня 2024 року, ОСОБА_13 перебував за межами м. Харкова, отже фізично не міг бути присутнім під час проведення медико-соціальної експертизи, та бути належним чином оглянутим членами комісії МСЕК.

Крім того, 02 липня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території м. Харків, надав добровільну згоду ОСОБА_11 на організацію проведення фіктивного проходження медико-соціальної експертної комісії громадянином України ОСОБА_14 та погодив з нею проведення засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» щодо вказаної особи на 17 липня 2024 року, усвідомлюючи при цьому, що первина медична документація, яка була надана ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_14 є фіктивною. Окрім того, ОСОБА_7 достеменно розумів, що за результатами засідання членів комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» ОСОБА_14 буде видана довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка підтверджує факт встановлення особі статусу інваліда, що згідно з п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

17 липня 2024 року члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», у тому числі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, усвідомлюючи, що надані документи стосовно ОСОБА_14 є фіктивними та не відповідають дійсності, за результатами розгляду медичної справи ОСОБА_14 встановили йому другу групу інвалідності, що підтверджується протокольним журналом засідань МСЕК, де під номером 1961/27, шифр за МКХ № 10 - 953980 зазначено прізвище ОСОБА_14 . Серед членів комісії міститься підпис ОСОБА_4 . Окрім того, встановлення ОСОБА_14 другої групи інвалідності підтверджується журналом обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_14 видано довідку від 17 липня 2024 року, серія та номер довідки 953980, номер акту огляду інваліда у МСЕК - 1961.

17 липня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи спільний протиправний умисел, всупереч вимогам чинного законодавства та покладеним на лікаря-експерта обов`язкам, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 на засідання комісії не прибув, не здійснила жодних позначок про це у відповідному журналі, та здійснила заповнення медичної документації шляхом внесення до неї недостовірних відомостей стосовно ОСОБА_14 , яку підписала власноручно.

Орган досудового розслідування встановив, що станом на день проведення медико-соціальною експертною комісією медичного огляду ОСОБА_14 , тобто 17 липня 2024 року, ОСОБА_14 перебував за межами м. Харкова, а саме - у с. Саврань Одеської області, отже фізично не міг бути присутнім під час проведення медико-соціальної експертизи, та бути належним чином оглянутим членами комісії МСЕК.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у зазначений вище період часу здійснила дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння, спрямованого на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 у період часу, не пізніше 18 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи на території м. Харкова, працюючи на посаді лікаря-екперта Міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи за попередньою змовою з членами міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», а саме з: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достеменно розуміючи, що надані документи стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_14 є фіктивними та не відповідають дійсності, склала на їх підставі завідомо підроблені офіційні документи, а саме: акт огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157/0, довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, індивідуальний план реабілітації, журнал протоколів засідань медико-соціальної експертної комісії та журнал обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, з метою їх використання вищезазначеними особами для уникнення ними призову на військову службу під час мобілізації та воєнного стану на території України, після чого внесла фіктивні відомості до журналу протоколів засідань медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у підробленні офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (огляд і виїмка кореспонденції); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (обстеження публічно недоступних місць); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (візуальне спостереження); протоколами оглядів; відомостями отриманими від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, що містять інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється зокрема у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що стороною обвинувачення наразі вживаються додаткові заходи з метою встановлення вичерпного переліку предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди протиправної діяльності підозрюваної. Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукання останніх давати неправдиві покази. Окрім того, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень дають підстави вважати про відсутність у останньої патріотичних переконань, що серед іншого і спонукало її вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах.

Слідча ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала, посилаючись на те, що вона є лікарем терапевтом-експертом, проводить огляд та дає висновок щодо стану здоров`я особи лише як лікар-терапевт, тому від її підпису у висновку комісії результат цього висновку не залежить, у зв`язку з чим пред`явлена їй підозра є необґрунтованою, а заявлені в клопотанні ризики не підтверджені жодними доказами. Пояснила суду, що її висновки як терапевта щодо стану здоров`я деяких осіб (зазначення артеріального тиску, стану шкірного покрову та інше) були складені не під час безпосереднього огляду особи, а на підставі лише медичної документації, що передбачено спеціальними положеннями, затвердженими Постановою КМУ № 225 від 08.03.2022. Окрім того, зауважила, що вона має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тому просила застосувати щодо неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозра у частині інкримінування ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є необґрунтованою, а заявлені прокурором та слідчим ризики є не доведеними та не підтвердженими жодними доказами. Зауважив на тому, що підозрюваній ОСОБА_4 інкримінується зокрема вчинення дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Разом з тим підозрювана не вчиняла жодних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. Акцентував увагу, що ОСОБА_4 є лікарем терапевтом-експертом, а висновки комісії, протиправне підписання яких їй інкримінують, складені щодо неврологічних захворювань, виявлених у пацієнтів, тому ОСОБА_4 не має жодного відношення до вчинення цього злочину, оскільки її підпис у висновку не є вирішальним у складі МСЕК. Зазначив, що підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні сина інваліді з дитинства, який страждає на цукровий діабет, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася. Також зауважив, що підозрювана має постійне місце роботи, та не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також просив врахувати її стан здоров`я та неможливість здійснення лікування в умовах слідчого ізолятору, оскільки вона має хронічні захворювання, тому просив обрати щодо своєї підзахисної більш м`який запобіжний захід, зокрема: заставу чи домашній арешт, які на його переконання, зможуть забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0001560 від 30.11.2023, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

03 жовтня 2024 року о 20 годині 47 хвилин ОСОБА_4 затримана у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

04 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (огляд і виїмка кореспонденції), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (візуальне спостереження), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (обстеження публічно недоступних місць житла чи іншого володіння особи), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем), даними протоколів оглядів, даними відповідей на виконання доручення слідчого, даними протоколу обушуку.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, оскільки висновок лікаря терапевта-експерта не є вирішальним у висновку МСЕК щодо неврологічного захворювання пацієнта, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених під час судового розгляду клопотання про застосування до останньої запобіжного заходу доказах. Слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.

З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.

Також слідчий суддя вважає доведений у судовому засіданні стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на теперішній час не знайдені та не вилучені, враховуючи, що досудове розслідування триває та не всі докази наразі знайдені та вилучені.

Крім того, підтверджений ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення дій, спрямованих на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням протягом тривалого часу.

Одночасно з цим слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні були допитані свідки, матеріали долучені до клопотання, не містять.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка має зареєстроване місце мешкання у м. Харкові, вдова, офіційно працевлаштована та має постійне джерело доходу, тобто має міцні соціальні та родинні зв`язки, раніше не судима, проте, наразі підозрюється зокрема у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років .

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимою (інших відомостей під час досудового розслідування не встановлено), проте на даний час обґрунтовано підозрюється у тому числі у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваної певних захворювань та неможливість здійснення медикаментозного лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі, слідчому судді не доведено.

Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 01 грудня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 01 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 08 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1