Справа № 461/8019/24
Провадження № 1-кс/461/6056/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшої слідчої відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замочок Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, військовослужбовцю 2-гої окремої Галицької бригади, який підозрюється:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Галицького районного суду м. Львова звернулася з клопотанням старша слідча відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_4 , за погодженням зі прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.09.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, у разі внесення застави, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 вересня 2024 року, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок задоволення попиту на незаконний перетин кордону України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» здійснював пошук осіб, які мають намір перетнути державний кордон України без законних підстав, яким сприяв у незаконному перетині такого, при цьому надав координати «зеленого коридору», а також поради та вказівки щодо поведінки під час перетину такого на ділянці відповідальності 7 прикордонного загону та подальших дій та на території Республіки Польщі.

Так, 30.09.2024 через мобільний додаток «Telegram» до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_7 , з приводу отримання інформації щодо перетину ним законним шляхом державного кордону України як військовозобов`язаною особою в умовах дії на території України правового режиму «воєнного стану».

У свою чергу, ОСОБА_5 переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що у ОСОБА_7 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, в ході переписки у мобільному додаток «Telegram» запропонував останньому посприяти у перетині ним державного кордону через «зелений коридор» за грошову винагороду в сумі 3000 доларів США.

При цьому, надавши ОСОБА_7 повну інформацію, щодо перетину, зокрема через мобільний додаток «Telegram» та в подальшому «WhatsApp» ОСОБА_5 повідомив, що являється військовослужбовцем та може допомогти ОСОБА_7 у незаконному перетині державний кордон України, де після цього на території Республіки Польща, його зустріне товариш ОСОБА_5 та доправить його до міста. При цьому, грошові кошти в сумі 3000 доларів США ОСОБА_7 повинен був розділити на половину, з яких 1500 доларів США передати ОСОБА_5 при зустрічі, а решту частину грошей в сумі 1500 доларів США передати товаришу ОСОБА_5 , який зустріне його на території Республіки Польща.

01.10.2024, реалізуючи свій злочинний умисел та дотримуючись заздалегідь розробленого плану, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 через мобільний додаток «Telegram» повідомив ОСОБА_7 про готовність 03.10.2024 здійснення переправлення останнього через державний кордон, при цьому зазначив, щоб останній взяв зі собою «Хороші плоскогубці» та обумовлену ним суму грошової винагороди.

Також, у процесі вказаного спілкування, ОСОБА_5 зазначив, що зустріч відбудеться о 17 год. 00 хв. на Галицькому перехресті у місті Львові, де він скоординує всі подальші дії ОСОБА_7 та наддасть останньому поради та вказівки щодо поведінки ОСОБА_7 під час перетину «зеленого коридору» та подальших дій на території Республіки Польща.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_7 через держаний кордон України, 03 жовтня 2024 року близько 18 год.00 год. ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, перебуваючи на автозаправці БРСМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться на території Львівської області м. Рава-Руська поблизу вул. Львівська, 146-а отримав від ОСОБА_7 обумовлену ним напередодні грошові кошти в сумі 3 000 доларів США за сприяння у незаконному перетині останнього державного кордону та надання консультації щодо поведінки під час проходження «зеленого коридору» та подальших дій на території Республіки Польща. Після чого протиправна діяльність, ОСОБА_5 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 3 000 доларів США вилучено.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Замочок Жовківського району, Львівської області, громадянину Україну, українцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, військовослужбовцю 2-гої окремої Галицької бригади, повідомлено про підозру у організації та сприянні незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом надання порад, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності -начальника головного оперативно-розшукового відділу 7 прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_7 щодо обставин вчинення ОСОБА_5 вищевказаних протиправних дій;

- протоколом огляду, ідентифікації грошових коштів від 03.10.2024;

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку автомобіля, яким користується ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У зв`язку з вище викладеним, а також з огляду на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, а також на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, вбачається необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання за вищевказаними підставами та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти клопотання, вважають підозру ОСОБА_5 в інкримінованому йому правопорушенні необґрунтованою. Також вважають, що прокурор та слідчий не довели наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України. Просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем та на його утриманні знаходиться хвора матір.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників провадження, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.09.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснюється Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.

03 жовтня 2024 о 04:35 год. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо обґрунтованості підозри

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким, у разі доведення вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до дев`яти років, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України, так як є обізнаний у способах та методах його перетину.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), підтверджується тим, що на теперішній час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлені усі обставини, що мають значення для досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається, зокрема, у тому, що на теперішній час у рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_5 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення) обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню. Окрім цього, зухвалість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на теперішній час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає у тому, що, враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, корисливі мотиви, обізнаність у методах незаконного переправлення осіб через державний кордон, є всі підстави вважати, що підозрюваний може надалі займатися злочинною діяльністю та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Таким чином, слідча суддя дійшла до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідча суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні слідча вказує, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, вказане кримінальне правопорушення вчинено з корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів в сумі 3000 доларів США, а також зважаючи на значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, є 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування, такий розмір застави, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не порушує права підозрюваного.

.Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, обвинувачений, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідча суддя переконана, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Слідча суддя переконана, що застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи розмір застави, слідча суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб необґрунтованим та непомірним для підозрюваного. Враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та має на утриманні хвору матір, а також є раніше не судимим, обставини вчинення злочину, слідча суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», строком на 60 діб, тобто до 01 грудня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 2 місяці, тобто до 04 грудня 2024 року включно, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися зі с. Замочок Жовківського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні та іншими, які будуть встановлені у ході досудового розслідування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 04.10.2024 о 15:30 год.

Слідча суддя ОСОБА_8