Номер провадження: 11-сс/813/239/24
Справа № 523/568/24, 1-кс/523/133/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 08 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року

Було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 09 березня 2024 року включно.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 438 000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, а ризики передбачені ст.177 КПК України недоведеними.

Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги майновий стан ОСОБА_8 та визначив йому завідомо непомірний розмір застави.

Також слідчий суддя у разі внесення підозрюваним застави поклав на нього всі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що є вочевидь безпідставним.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просила залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Одеського районного управління Головного управління Держспоживслужби в Одеській області вимагав та отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США за невтручання в діяльність підприємства ОСОБА_10 , а саме за ненадання інформації про суб`єкт господарювання, з метою не включення його в подальшому до плану перевірок.

10 січня 2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення; показаннями свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 10 січня 2024 року; протоколом освідування ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КПК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Крім того апеляційний суд погоджується з доводами викладеними у клопотанні слідчого про існування ризику того, що ОСОБА_8 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє переконливе обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_8 застави - 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка майже вдвічі перевищує максимальний розмір встановлений пунктом 2) ч.5 ст.182 КПК України

При цьому слідчий суддя взагалі не дав оцінку майновому стану підозрюваного та його родини.

Окремо апеляційний суд наголошує, що слідчий суддя неправильно визначив розмір застави у гривневому еквіваленті.

Так, з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні складає 3 028 грн.

За таких обставин 150 розмірів прожиткового розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 454 200 гривень (150*3028 грн.), а не 438 000 гривень, як помилково зазначив слідчий суддя у резолютивній частині своєї ухвали.

Крім того, у разі внесення застави, слідчий суддя поклав на підозрюваного всі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, не конкретизувавши їх.

Такий чином, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Застава фактично є гарантією, що підозрюваний чи обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 , а саме те, що він має міцні соціальні зв`язки та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Зокрема ОСОБА_8 одружений, має на утриманні трьох дітей, він зареєстрований та проживає у м.Одесі.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 , в якості альтернативного запобіжного заходу, необхідно визначити заставу в межах, встановлених п.2) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень (3028 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід частково задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 12 січня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 09 березня 2024 року включно із визначенням застави - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 438 000 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 60 днів до 09 березня 2024 року включно.

Визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. (3028 грн. * 80 ).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок:

Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 23.01.2024 року, заставна сума за ОСОБА_8 , (номер провадження №11-сс/813/239/24; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 )

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим, прокурором;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали до 09 березня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4