УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0001711 від 12.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, звернулася до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та іншою не встановленою досудовим розслідування особою, на початку липня 2024 року, точної дати та часу слідством не встановлено, перебуваючи у м. Луцьк Волинської області, попередньо домовилися про вчинення підпалу чужого майна на території м. Рівне.

З цією метою, реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на умисне пошкодження та знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, у вигляді знищення чужого майна, приїхавши у м. Рівне, 12 липня 2024 року, приблизно о 03 годині 39 хвилин, ОСОБА_5 та інші співучасники злочину прибули до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на умисне пошкодження та знищення чужого майна, діючи за попередньо обумовленим планом, підпаливши ганчірки, здійснили кидок двох скляних пляшок із легкозаймистою сумішшю (Коктель Молотова), які заздалегідь підготували до вчинення злочину, на скляний фасад приміщення з лицевої сторони, в результаті чого виникла пожежа.

Таким чином, ОСОБА_5 та інші співучасники злочину не маючи можливості контролювати подальше поширення полум`я, створили реальну загрозу життю та здоров`ю громадянам, які перебували в сусідніх приміщеннях, а також знищенню та пошкодженню майна інших фізичних та юридичних осіб за вказаною адресою.

Водночас, довести злочин до кінця в частині знищення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не вдалося з причин, що не залежали від їх волі, оскільки полум`я, яке утворилося у результаті кидання легкозаймистої суміші, було ліквідовано свідками події та працівниками поліції охорони, які виїхали на місце події за повідомленням.

Водночас, довести злочин до кінця в частині знищення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не вдалося з причин, що не залежали від їх волі, оскільки полум`я, яке утворилося у результаті кидання легкозаймистої суміші, було ліквідовано свідками події та працівниками поліції охорони, які виїхали на місце події за повідомленням.

04 вересня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду відео; протоколом огляду місця події; іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали за викладених в ньому обставин, і просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання слідчого, просили обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001711 від 12.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

За вищевказаних обставин, 04.09.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існують ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розуміючи реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі строком до десяти років, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки проживає в іншій області.

Окрім того, ОСОБА_5 є працездатним, та може вільно пересуватись по території України, у зв`язку із чим має змогу покидати своє місце проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці. Тому задля уникнення відповідальності за вчинене діяння, може виїхати за межі свого місця проживання, що дає підстави можливості переховування підозрюваного від правоохоронних органів та суду з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, його стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців, обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 193-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби з 22:00 год. до 07:00 год. строком на 60 днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

Встановити строк дії ухвали та термін дії обов`язків, покладених судом до 10.11.2024.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1