Справа № 510/1186/24
Номер провадження № 1-кп/510/302/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку)

08 жовтня 2024 року року суддя Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглядаючи у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2024 № 0000103, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, гр. України, із середньою освітою, офіційно працюючого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Навесні 2024 р., більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_2 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія з метою його подальшого особистого використання для посвідчення своєї особи та права керування транспортними засобами, перебуваючи за адресом: АДРЕСА_2 , знаючи про вимоги законного порядку отримання водійського посвідчення, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, з метою подальшого використання його для посвідчення права керування, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою фото-редактору редактору виготовив бланк посвідчення водія Республіки Молдова куди вніс свої особисті дані з фотокарткою, а також завірив зазначене посвідчення водія своїм підписом. З метою доведення свого злочинного умислу на підроблення документа до кінця ОСОБА_2 вирушив до м. Одеса, де звернувшись до друкарні, адресу якої під час досудового розслідування встановити не видалось можливим, за допомогою знако-друкуючого пристрою з термо-сублімаційним способом друку роздрукував посвідчення, водія із номером № від 25.07.2022 р., виданого компетентним органом Республіки Молдова на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке надає право керування транспортними засобами категорії: А1, А2, А, В1, В, СІ, С, D1, D, ВЕ, С1Е, СЕ, D1Е, DЕ та яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території Республіки Молдова та виготовлене не підприємством, що здійснює випуск даної продукції.

Крім того, ОСОБА_2 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами, зберігав при собі завідомо підроблене посвідчення водія з номером № НОМЕР_1 від 25.07.2022 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 18.09.2024 р. близько 12:00 год., ОСОБА_2 керуючи вантажним транспортним засобом - автомобілем марки «МАК» реєстраційний знак НОМЕР_2 , рухався по автодорозі М-15 Одеса-Рені, де був зупинений прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » біля АДРЕСА_3 для перевірки документів. З метою доведення злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого посвідчення, а саме: завідомо підробленого посвідчення водія та діючи умисно, для підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що в посвідчення водія з зазначеним на ньому номером № від 25.07.2022, видане Республікою Молдовою на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є підроблене, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши його співробітнику прикордонного наряду.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за ознаками: підроблення посвідчення з метою його використання та у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , що виразились: в підроблення посвідчення з метою його використання, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України; в використання завідомо підробленого документа, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відповідно до заяви від 03.10.2024 р. про визнання винуватості, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, підозрюваний ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , вину у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнає повністю, не оспорює обставин викладених в обвинувальному акті. Свою провину визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення (проступки), а саме: в підробленні посвідчення з метою його використання, та в використанні завідомо підробленого документа. Він ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження, згоден з ним, та просить суд розглядати кримінальне провадження щодо проступку у спрощеному провадженні.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєні кримінальних правопорушень (проступків), є доведеною.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підсудним своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_2 в підробленні посвідчення з метою його використання, та в використанні завідомо підробленого документа, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 суд кваліфікує: за ч.1 ст.358 КК України, як: підробленні посвідчення з метою його використання; за ч.4 ст.358 КК України, як: використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальними проступками.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає -щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого: на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має постійне місце мешкання та реєстрації.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_2 , покарання у виді обмеженні волі, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Вирішуючи питання про вид покарання та його строки, суд виходить з наступного.

За загальним правилом, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності, при призначення покарання, суд приходить до висновку, про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, що буде достатнім для попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2024 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-370, 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України - 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі строком - 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п.1-2ч.1,п.2ч.3ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Накладений, ухвалою від 20.09.2024 р. слідчим суддею, арешт на речові докази: посвідчення водія Республіки НОМЕР_3 від 25.07.2022 р., оформлене на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.

Речові докази: посвідчення водія Республіки НОМЕР_3 від 25.07.2022 р., оформлене на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1