Справа № 161/5388/23 Провадження №11-кп/802/436/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000047 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Миколаївка Волноваського району Донецької області, громадянку України, одружену, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначено їй покарання за ч.5 ст.111-1 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності строком на 15 років з конфіскацією належного на праві власності майна.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Обраний в порядку ч.6 ст.193 КПК України відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Обвинувачену ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за вчинення дій, які виразилися у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Верховною Радою України Радянської Соціалістичної Республіки схвалено 24.08.1991 року «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1991 року російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 року Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 року № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 року (ратифікований російською федерацією 22.04.2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема і Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст.72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Незважаючи на вищевикладене, 21.02.2022 року російською федерацією визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

Надалі «президент» російської федерації оголосив 24.02.2022 року про рішення розпочати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

Після цього збройними силами російської федерації, які діяли за наказом військово-політичного керівництва рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 року здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2012 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Наведені вище факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ, організацій та військових частин, із 27.02.2014 року широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_8 .

У свою чергу, громадянка України ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.68 Конституції України, зобов`язана неухильно додержуватися Конституції України та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів.

З 11.03.2022 року по даний час село Бугас Волноваської міської територіальної громади, Ольгинська селищна громада та ряд інших селищних, міських і сільських територіальних громад Волноваського району Донецької області перебувають під окупацією збройних сил російської федерації, що зафіксовано відповідним Переліком, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75.

Всупереч порядку, встановленому Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, указом Голови так званої «днр» від 09.06.2022 року №277 створено окупаційну адміністрацію - адміністрацію Волноваського району донецької народної республіки, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території селищної громади та реалізації узурпованих владних повноважень.

Під час указаної окупації, представники органів місцевого самоврядування та органів державної влади на місцях були примусово та незаконно відсторонені від виконання покладених на них обов`язків.

Положеннями п.6 ч.1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації - це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Незважаючи на викладене, т.зв. «народна рада днр» 20.09.2022 року прийняла псевдопостанову № ІІ-726П-НС, якою призначила проведення «референдуму днр по питанню входження в склад рф на правах суб`єкта рф» з 23 по 27 вересня 2022 року, та визначила порядок проведення вказаного псевдореферендуму по днях, а також в цей же день прийняла псевдозакон № 410-ІІНС «про референдум днр по питанню входження в склад рф на правах суб`єкта рф», яким визначили систему підпорядкування комісій під час проведення псевдо референдуму: «центральна виборча комісія днр» - «територіальні комісії референдуму» - «дільничні комісії референдуму», та інші питання організації проведення вказаного псевдореферендуму.

Крім цього, «центральна виборча комісія днр» прийняла псевдопостанову № 96 від 20.09.2022 року, про утворення дільниць «референдуму днр по питанню входження в склад рф на правах суб`єкта рф», які входять до складу територіальних комісій указаного псевдореферендуму.

В той же час, починаючи з 20.09.2022 року та не пізніше 27.09.2022 року, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, тобто після повної окупації міста Волноваха та Волноваського району Донецької області військовослужбовцями збройних сил російської федерації, ОСОБА_8 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Волноваської міської територіальної громади у своїх особистих інтересах з метою одержання винагороди від окупаційної влади та пропозицій подальшого працевлаштування в таких органах (установах), та добровільно взяла участь в організації та проведенні незаконного «референдуму днр по питанню входження в склад рф на правах суб`єкта рф» на тимчасово окупованій території АДРЕСА_2 як член «дільничної комісії територіальної комісії референдуму центральної виборчої комісії днр».

Після цього, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення Волноваської міської територіальної громади думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, ОСОБА_8 , перебуваючи на окупованій території Волноваського району Донецької області, з 20.09.2022 року та не пізніше 27.09.2022 року, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, разом із іншими невстановленими громадянами та представниками незаконних органів рф, створених на окупованій території Донецької області, публічно закликала до проведення вказаного незаконного референдуму на зазначеній тимчасово окупованій території та пропаганду на території Волноваського району Донецької області з метою дискредитації дій української влади, а також для подальшого встановлення у Волноваському районі окупаційної влади, штучного створення у його мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу».

Являючись членом «дільничної комісії територіальної комісії референдуму центральної виборчої комісії днр», ОСОБА_8 , добровільно здійснювала обхід приватних домогосподарств села Бугас Волноваської міської територіальної громади з метою роздачі та збору бюлетенів щодо проведення вказаного псевдореферендуму, приймала активну участь у його проведені на дільницях для голосування, а також здійснювала підрахунок голосів щодо проведеного псевдореферендуму.

Відповідно, добровільно взявши участь в організації та проведенні незаконного «референдуму днр по питанню входження в склад рф на правах суб`єкта рф» на тимчасово окупованій території села Бугас Волноваської міської територіальної громади Донецької області як член «дільничної комісії територіальної комісії референдуму центральної виборчої комісії днр» в період з 20.09.2022 року та не пізніше 27.09.2022 року, більш точний час розслідуванням не встановлені, а також здійснюючи публічні заклики до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, ОСОБА_8 здійснила колабораційну діяльність.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник обвинуваченої вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, дані, що зазначені в ньому, не підтверджуються дослідженими доказами, судом не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме щодо належності і допустимості, а тому вирок підлягає скасуванню з урахуванням відсутністі належних та допустимих доказів для доведення вини ОСОБА_8 . Вказує, що під час судового розгляду не доведено добровільності вчинення дій, які виразились у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території. Просить вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце апеляційного розгляду матеріалів даного кримінального провадження шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом розміщення повістки у виданні «Урядовий кур`єр» відповідно до вимог КПК України.

З урахуванням викладеного та вимог кримінального процесуального закону колегією суддів прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника обвинуваченої, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, прокурора, який відносно задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого їй обвинувачення у том, що остання своїми умисними діями, які виразилися у у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України..

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненому повністю стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, зокрема:

- протоколом огляду від 13.01.2023 року, складеного слідчим слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 , відповідно до якого за наслідками проведеного огляду публікації, розміщеної 27.09.2022 року на каналі багатоплатформового месенджера Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою мовою оригіналу « ОСОБА_10 в Бугасе (видео)», в ході якого зафіксовані відомості щодо проведення представниками окупаційної адміністрації держави-агресора у Волноваському районі незаконного референдуму з питань приєднання тимчасово окупованих територій Донецької області до російської федерації. Оглядом встановлено наявність на указаному ресурсі відеозапису та текстового відображення подій, зафіксованих на відео. Переглядом відеозапису встановлено, що на певному відрізку відео зафіксовано особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка присутня на дільниці з «проведення псевдо референдуму» в якості члена комісії, з атрибутикою референдуму - «бейджик» та російською державною символікою. Протоколом зафіксовано відомості про те, що з початком військового вторгнення та окупації територіальних громад Волноваського району Донецької області, окупаційною владою держави-агресора незаконно створені відповідні територіальні дільниці з проведення так званого референдуму, а обвинувачена ОСОБА_8 приймає активну участь у так званому «волевиявлені народу Донбаса» в якості «члена комісії» в населеному пункті Бугас Донецької області. Приймаючи участь, спільно з представниками держави-агресора та її окупаційної адміністрації, в так званому «референдумі», з подальшим поширенням окупаційною владою відомостей про такі заходи в інформаційному просторі на окупованих територіях та території російської федерації, вчиняла умисні дії з метою утвердження окупаційної влади, переконання мешканців Волноваського району у втраті законною українською владою будь якого контролю над цими територіями та створення в них хибного уявлення незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф.;

- протоколом огляду від 13.01.2023 року, складеного слідчим слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 за наслідками проведеного огляду публікації, розміщеної 23.09.2022 року на каналі багатоплатформового месенджера Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою мовою оригіналу «Референдум в освобожденном селе Бугас (видео)», в ході якого зафіксовані відомості щодо проведення представниками окупаційної адміністрації держави-агресора у Волноваському районі незаконного референдуму з питань приєднання тимчасово окупованих територій Донецької області до російської федерації. Оглядом встановлено наявність на указаному ресурсі відеозапису та текстового відображення подій, зафіксованих на відео. Переглядом відеозапису встановлено, що на певному відрізку відео зафіксовано особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка під відеозапис, що здійснювався пропагандистським ресурсом, надає роз`яснення одній із мешканок села Бугас у питаннях так званого «референдуму», а надалі надає відео інтерв`ю, в якому наголошує на необхідності голосування, легітимності такого заходу, тому, що місцеве населення сподівається на «прекрасне майбутнє». Під час відео зйомки та надання інтерв`ю поводиться невимушено, без хвилювань, надає вичерпну інформацію щодо проведення референдуму, просуваючи наративи встановлення «руського миру», що свідчить про її добровільну та активну участь в указаному заході, обізнаність з так званими «правовими нормами» окупаційної влади. Протоколом зафіксовано відомості про те, що з початком військового вторгнення та окупації територіальних громад Волноваського району Донецької області, окупаційною владою держави-агресора незаконно створені відповідні територіальні дільниці з проведення так званого референдуму, а обвинувачена ОСОБА_8 приймає активну участь у так званому «референдумі» в якості «члена комісії» в населеному пункті Бугас Донецької області. Приймаючи участь, спільно з представниками держави-агресора, та її окупаційної адміністрації в так званому «референдумі», з подальшим поширенням окупаційною владою відомостей про такі заходи в інформаційному просторі на окупованих територіях та території російської федерації, вчиняла умисні дії з метою утвердження окупаційної влади, переконання мешканців Волноваського району у втраті законною українською владою будь якого контролю над цими територіями та створення в них хибного уявлення незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф.;

- протоколом огляду від 27.01.2023 року, складеного заступником начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 за наслідками проведеного огляду особистої електронної сторінки (аканту) у соціально орієнтованій мережі Інтернет ресурсу «Фейсбук», котра належить обвинуваченій Лідії ОСОБА_12 , яким встановлено відомості, опубліковані обвинуваченою щодо себе і зокрема: ім`я та прізвище; місце попередньої роботи сектор с. Миколаївка відділу впровадження реформ Ольгинської селищної ВЦА, наявні фотозображення останньої та інше. Таким чином, встановлено особу ОСОБА_8 та її фотозображення, яке повністю співпадає із зображеннями ОСОБА_8 на відеоматеріалах із фіксацією проведення незаконного референдуму.;

- протоколом огляду від 03.02.2023 року, складеного заступником начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 за наслідками проведеного огляду веб - сайту так званої «днр», де в розділі «государственная информационная система нормативных правовых актов ІНФОРМАЦІЯ_3 ) виявлено документ під назвою «Постановление народного совета ДНР № ІІ-726П-НС от 20.09.2022 О назначении референдума Донецкой Народной Республики по вопросу вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации» (мова оригіналу), в ході якого зафіксовані відомості щодо підготовки до проведення та організації проведення представниками окупаційної адміністрації держави-агресора в Донецькій області незаконного референдуму.;

- протоколом огляду від 30.01.2023 року, складеного заступником начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 за наслідками проведеного огляду веб - сайту так званої «центральной избирательной комисии донецкой народной республики» де міститься документ «Постановление №96 от 20.09.2022» (мова оригіналу), в ході якого зафіксовані відомості щодо підготовки до проведення та організації проведення представниками окупаційної адміністрації держави-агресора в Донецькій області незаконного референдуму.;

- інформацією з ГВ ЗНД УСБУ у Волинській області №5/1550 від 15.11.2022 року щодо виконання доручення слідчого, згідно якої проведеними пошуковими і контррозвідувальними заходами встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 приймала активну участь у проведенні незаконного референдуму з приводу незаконного приєднання тимчасово окупованих територій Донецької області до складу російської федерації, переховується від органів розслідування та суду на тимчасово окупованій території, у зв`язку із її кримінальним переслідуванням за скоєння злочину проти національної безпеки. Не встановлено відомостей, що обвинувачена діяла у такий спосіб через примушування з боку представників так званої днр чи російської федерації.

Наявність у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України підтверджується витягом з бази даних щодо громадянки України, який досліджений безпосередньо у судовому засіданні, з якої вбачається, що остання видано паспорт громадянина України ВА165783.

Окрім письмових доказів в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що особисто знайомий з обвинуваченою ОСОБА_14 , як колишньою односельчанкою у АДРЕСА_1 та з якою підтримував певні відносини і надалі після переїзду на проживання у місто Волноваха. Крім того підтвердив, що йому відомо про активну участь обвинуваченої в проведені так званого «референдуму» з телефонних розмов зі знайомими, котрі лишились в окупованому селі Миколаївка, а також особисто спостерігав це під час перегляду сепаратистських телеграм-каналів, де бачив обвинувачену як учасника відповідної комісії. Більше того, свідок вказав, що участь в аналогічному референдумі обвинувачена приймала ще у 2014 році, під час так званого проголошення незалежності днр на території Волноваського регіону. Після звільнення законною владою України цих територій, держава дала їй шанс на виправлення, не вживала до неї кримінально-караних заходів, однак це лише призвело до ввірування у безкарність за сепаратизм.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації її дій за ч.5 ст.111-1 КК України добровільна участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 може діяти не з власної волі, вимушено заподіювати шкоду національній безпеці України та, що через розгляд справи у її відсутності (in absentia), неможливо фактично з`ясувати мотив та мету вчиненого то на думку апеляційного суду, вони є неспроможними з огляду на наступне.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом публікаціями, здобутими в результаті оглядів мережі Інтернет та каналі багатоплатформового месенджера «Телеграм», уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено, що ОСОБА_8 добровільно брала участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Крім того, свідок ОСОБА_13 , у відповідності до вимог ст.ст.23, 95 КПК України під час судового розгляду показав, що йому відомо про активну участь обвинуваченої в проведені так званого «референдуму» з телефонних розмов зі знайомими, котрі лишились в окупованому селі Миколаївка, а також особисто спостерігав це під час перегляду сепаратистських телеграм-каналів, де бачив обвинувачену як учасника відповідної комісії. Крім того, свідок вказав, що участь в обвинувачена приймала участь в аналогічному референдумі ще у 2014 році, під час так званого проголошення незалежності днр на території Волноваського регіону.

Зазначене, показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_8 добровільно брала участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до проведення такого незаконного референдуму та факти, висвітленні у мережі Інтернет та каналі багатоплатформового месенджера «Телеграм», є беззаперечним свідченням невимушеності поведінки ОСОБА_8 , відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

На свідомість і добровільність дій обвинуваченої ОСОБА_8 також вказує характер таких дій, а також те, що обвинувачена уже приймала участь в аналогічному референдумі ще у 2014 році, під час так званого проголошення незалежності днр на території Волноваського регіону за що переховується від органів розслідування та суду на тимчасово окупованій території, у зв`язку із її кримінальним переслідуванням за скоєння злочину проти національної безпеки..

Вищезазначене є беззаперечним свідченням невимушеності її поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій. Окрім того, воєнний напад росії на Україну, що почався 24.02.2022 року, окупація території Донецької області та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мали відкритий характер, а тому ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, з огляду на її вік та достатній життєвий досвід, очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

При розгляді кримінального провадження в місцевому суді були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого їй злочину у вироку належним чином мотивовані, ґрунтуються на сукупності зібраних та всебічно оцінених доказах, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та необґрунтованими. Рішення місцевим судом прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року).

Крім того слід зазначити, що всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

Щодо призначеного обвинуваченій покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених нею кримінального правопорушення, яке, згідно з ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також враховано дані про особу винної.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, судом першої інстанції не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував, що обвинувачена як громадянка України, вчинила умисний злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, фактично підтримуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, а також антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території і населення та націлені на агресивну ідеологічну мотивацію і розповсюдження таких же настроїв у решти населення Донецької області та інших тимчасово окупованих територій і заперечення української державності.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив їй покарання в межах санкцій ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначене апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: