Справа № 688/1415/19
Провадження № 1-о/675/1/2024
У Х В А Л А

"21" листопада 2024 р. м. Ізяслав

Колегія суддів Ізяславського районного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_8 від 02 липня 2021 року, ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 3 роки, та з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2022 року та постановою Верховного суду від 10 серпня 2022 року, вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року залишено без змін.

30 жовтня 2024 року до Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року.

Протоколом автоматизованого розподілу визначено склад суду: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 заявлено відвід усьому складу суддів, мотивуючи тим, що судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймали участь у розгляді даного кримінального провадження та надавали оцінку доказам, які в сукупності з новими доказами, що надаються засудженим до заяви про перегляд вироку суду будуть досліджуватись ними, викликають сумніви у їх неупередженості.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заявлений відвід його адвокатом.

Прокурор заперечував щодо заявленого відводу.

Розгляд даного провадження здійснюється колегіально, а отже заявлений відвід розглядається цим же складом суду, як слідує з положень ст. 81 КПК України.

Вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участі у розгляді кримінального провадження за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Заява засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду розподілена у відповідності до вимог ч. 11 ст. 35 КПК України, лише замінено суддю ОСОБА_8 , у якого закінчились повноваження судді.

Разом з тим слід вказати, що однією з підстав перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами з наданням додаткових доказів, які не були відомі суду є посилання ОСОБА_7 про те, що отриманні ним кошти передбачалися за передачу земель в суборенду, а тому судом невірно кваліфіковано його дії як одержання вказаних коштів, а саме неправомірної вигоди за складання та видачу розпоряджень на виготовлення технічної документації із землеустрою та розпоряджень про затвердження технічної документації із землеустрою в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Проте, як вбачається з вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року, судом при винесені даного вироку враховувалася позиція ОСОБА_7 про те, що він отримав неправомірну вигоду як оплату за передачу земельних ділянок в суборенду, тобто судом надавалася оцінка позиції ОСОБА_7 , яка висвітлена ним у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами при винесенні даного вироку.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

У відповідності до п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Крім цього, в п.п. 66, 67, 69, 70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено, що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п. 38).

67. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Castillo Algar v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

Враховуючи наведене та ті обставини, що під час розгляду кримінального провадження судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у складі колегії суддів під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, надавали оцінку обставинам, на які вказує ОСОБА_7 в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, тому з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості вказаних суддів під час розгляду заяви за нововиявленими обставинами, заявлений відвід суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити.

Що стосується відводу судді ОСОБА_3 , то на переконання колегії суддів, вказаний відвід не підлягає задоволенню, оскільки суддя ОСОБА_3 не приймав участі у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , вирок щодо якого він просить переглянути за нововиявленими обставинами, а тому доводи щодо його неупередженості лише є припущенням непідтвердженими відповідними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81, 82, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Заявлений відвід колегії суддів задовольнити частково.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від участі у колегіальному розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року.

В задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_3 відмовити.

Справу передати до канцелярії суду для визначення суддів відповідно до ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2