КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4455/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, фізичної особи підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255; ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 332; ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1; ч.2 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України лейтенанта юстиції ОСОБА_11 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000169 від 20.02.2023 року.

Змінено підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід із застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 06 год. 56 хв., 27 липня 2024 року включно.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою встановити до 60 днів, тобто по 06 год. 56 хв. 27 липня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання в частині стягнення внесеної за ОСОБА_7 застави у розмірі 242 240 грн. у дохід держави, у зв`язку з порушенням запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000169 від 20.02.2023 року.

Обгрунтовуючи апеляційні скарги, апелянт посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції належним чином не надав оцінку доказам, що надавались сторонами та не взяв до уваги докази сторони захисту, які могли істотно вплинути на висновки суду.

Стверджує, що нова підозра, на підставі якої було змінено запобіжний захід, як і усі попередні, має свої суттєві недоліки та протиріччя. Так, сторона обвинувачення, жодним чином не пояснює, а суд першої інстанції не перевіряє, у чому полягає відмінність та як розмежовуються злочини, що кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст.332 КК України та за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України. Крім цього, стороною обвинувачення допущено грубу помилку при кваліфікуванні дій окремих осіб за ст. ст. 28 та 255 КК України, оскільки на даний момент у діях наведених осіб відсутні ознаки вчинення кримінального правопорушення у складі злочинної організації, зважаючи на відсутність однієї з ключових ознак «злочинної організації», а саме - її кількісний склад.

Вважає, що підозра взагалі є необґрунтованою та підлягає ретельній судовій перевірці з боку слідчого судді.

Крім того, посилається на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначаючи, що ОСОБА_7 не вчиняла жодних дій, які б могли вказувати на її намір переховуватись від органу досудового розслідування, відтак, відсутні ризики її переховування від органів досудового розслідування та суду. Вказує, що відсутні також будь-які докази та обґрунтування можливості ОСОБА_7 чинити незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється.

Наголошує, що зміна запобіжного заходу із застави на тримання під вартою порушує конституційні права ОСОБА_7 та становить надмірний тягар для неї. При цьому, зауважує, що Конституційний суд України зазначив, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити з наведених у них підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , подані в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 20.02.2023 року за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 332; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 358 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 255 КК України, за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 332, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

18.10.2023 року постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 25.11.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.11.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 25.02.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2024 року строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до дев`яти місяців, тобто до 25.05.2024 року.

23.02.2024 року ОСОБА_17 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.02.2024 року до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

27.02.2024 року ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави та разом з тим покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право на виїзд за межі України.

04.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 332 КК України.

29.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

29.05.2024 року підозрювану ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України.

30.05.2024 року слідчий 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000169 від 20.02.2023 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 332; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 358 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 255 КК України, за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

23.02.2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114- 1, ч. 2 ст. 332 КК України.

26.02.2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

27.02.2024 року ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави та разом з тим покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право на виїзд за межі України.

04.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 3 ст. 332 КК України.

29.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

29.05.2024 року підозрювану ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; даними протоколів допитів свідка ОСОБА_18 ; даними протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_13 ; даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_19 ; даними протоколу огляду ПЕОМ ОСОБА_14 , даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_14 ; даними протоколів тимчасових доступів до речей та документів; даними інформаційної довідки з баз даних Державної прикордонної служби України; даними інформації, отриманої від Державної служби України з безпеки на транспорті; даними листів ІНФОРМАЦІЯ_3 ; даними листів ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; даними листів Укртрансбезпеки; даними протоколів оглядів; даними протоколів обшуків; даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_7 та інших матеріалів в їх сукупності.

Враховуючи, що ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, сторона обвинувачення вважала, що ризики неналежної процесуальної поведінки останньої значно збільшились, а саме, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, продовження злочинної діяльності.

Крім того, сторона обвинувачення у клопотанні зазначала, що підозрюваною ОСОБА_7 порушено покладений на неї судом додатковий обов`язок, а саме, обов`язок не спілкуватися із іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні. Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , підтримуючи спілкування із ОСОБА_13 , винаймала останньому за його проханням квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , та тим самим порушила обов`язки, покладені на неї ухвалою слідчого судді.

Враховуючи викладене, слідчий у клопотанні зазначав, що дані обставини вказують на те, що у даному кримінальному провадженні виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про продовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

А тому, сторона обвинувачення, враховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваної, нововиявлені обставини у провадженні, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, а також порушенням запобіжного заходу, просила слідчого суддю обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України лейтенанта юстиції ОСОБА_11 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000169 від 20.02.2023 року.

Змінено підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід із застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 06 год. 56 хв., 27 липня 2024 року включно.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою встановлено до 60 днів, тобто по 06 год. 56 хв. 27 липня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання в частині стягнення внесеної за ОСОБА_7 застави у розмірі 242 240 грн. у дохід держави, у зв`язку з порушенням запобіжного заходу.

Постановляючи ухвалу про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з обгрунтованості підозри та доведеності наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику позапроцесуального спілкування підозрюваних у даному кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на інтереси досудового розслідування даного кримінального провадження. Також слідчий суддя врахував конкретні обставини та характер кримінальних правопорушень, а також рівень організації, та дійшов висновку про наявність ризику продовження злочинної діяльності.

Колегія суддів погоджується із такими висновками слідчого судді, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 332 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

Зокрема, слідчим суддею враховано наявність вагомих доказів вчинення підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також те, що в разі визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, їй буде призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна; обставини вчинення кримінальних правопорушень, факт вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, їх наслідки, що призвели до незаконного переправлення за кордон осіб, які підлягають мобілізації, в умовах воєнного стану, з метою отримання фінансової вигоди; дані про особу підозрюваної, а саме її майновий стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, її сімейний стан, що в сукупності вказує на наявність ризиків такої неправомірної поведінки підозрюваної, як переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків, підозрюваних та причетних до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні осіб.

Самі масштаби організації та встановлена на даний час кількість епізодів злочинної діяльності, вказують на те, що до вчинення цих кримінальних правопорушень була залучена значна кількість осіб, очевидно і працівники органів виконавчої влади, державних установ та громадських організацій, які на даний час ще не встановлені, а тому, обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , не зможе запобігти існуючим ризикам, та не буде сприяти забезпеченню швидкому, повному та неупередженому розслідуванню з метою досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, враховуючи вагомість доказів причетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих їй кримінальних правопорушень, міру покарання, яка загрожує їй у разі визнання винуватою у скоєнні цих кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що з високим ступенем ймовірності підозрювана вживатиме заходів для ухилення від органу досудового розслідування та суду, а враховуючи, що дані кримінальні правопорушення, пов`язані саме з незаконним переправленням осіб за межі Кордону України, ризик переховування підозрюваної, є підвищеним.

Правильним є і висновок слідчого судді про доведеність ризику незаконного впливу підозрюваною на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки вказаний ризик існує щодо свідків, які були допитані органом досудового розслідування, анкетні відомості та копії документів яких стали відомі ОСОБА_7 .

Окрім цього, ще не встановлені та не допитані у кримінальному провадженні особи, які володіють відомостями про фактичні обставини кримінальних правопорушень та осіб, які причетні до їх вчинення, оскільки ОСОБА_7 , достовірно знаючи про таких осіб, з високим ступенем ймовірності може впливати на них з метою повідомлення органу досудового розслідування та суду неправдивих відомостей щодо обставин її протиправних дій або відмовитися надавати викривальні показання.

При цьому, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , переслідуючи мету уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їй кримінальні правопорушення, обговорює з іншими учасниками злочинної організації можливості та ймовірні шляхи уникнення покарання за протиправну діяльність, спрямовану на вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки (зокрема здійснення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань) та у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, зокрема незаконного переправлення осіб через державний кордон України), що вимагає ретельної довготривалої підготовки, із використанням розгалуженого кола корупційних зв`язків в органах державної влади, в тому числі і правоохоронних органах.

Також, як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 проживають в одному будинку, що значно збільшує ризик їх позапроцесуального спілкування, що може негативно вплинути на інтереси досудового розслідування даного кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку на підставі повного та всебічного дослідження наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 .

Враховуючи конкретні обставини та характер кримінальних правопорушень, а також рівень організації, колегія суддів вважає, що ризик продовження підозрюваною злочинної діяльності також має місце.

Отже, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання щодо зміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 .

Колегія суддів також враховує, що згідно ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту в апеляційних скаргах про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваної, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності зміни запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagoz v. Turkey п. 51).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152-153).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для зміни запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення та в існуванні ризиків, для запобігання яким необхідним є застосування саме такого запобіжного заходу.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційних скарг про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими судом матеріалами провадження.

Інші наведені у апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , подані в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року -залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4