233 № 233/3908/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ст. слідчого СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 08.07.2024 року) за підозрою:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Шотланди Акмолинської області Республіки Казахстан, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , обґрунтоване наступним: досудовим розслідуванням встановлено, 29.06.2024 приблизно о 16.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 прийшли до покинутої будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де вирішили залишитись на ніч.

Того ж дня, приблизно о 16.30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , стоячи на ліжку, на якому знаходилась ОСОБА_9 в положенні лежачи на спині, нижньою частиною ступні правої ноги намагався нанести удари в область обличчя ОСОБА_9 , але остання закривала обличчя обома руками, внаслідок чого ОСОБА_6 наніс не менше 4 ударів ногою по її руках та один удар в область підборіддя, після чого ОСОБА_6 обома руками схопив за шию ОСОБА_9 та почав з силою її стискати. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , утримуючи лівою рукою за шию останню, кулаком правої руки наніс їй не менше чотирьох ударів в обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 множинні переломи лицьового черепу (повний відрив лівої виличної кістки, кісток носу та двобічний перелом нижньої щелепи), крововилив під тверду мозкову оболонку, переломи під?язикової кістки та множинні переломи хрящів гортані, від чого настала смерть ОСОБА_9 на місці.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 підозрюється в умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий у своєму клопотанні, поданому відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на наявність ризиків, передбачений п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Копії клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному у передбачені КПК України строки, що підтверджується розпискою останнього.

Слідчий ОСОБА_4 , посилаючись на підстави та вимоги зазначені в письмовому клопотанні, просила його задовольнити та продовжити відносно ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, які, на теперішній час, не перестали існувати.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав його обґрунтованості та наявності ризиків, зазначених слідчим, вважаючи що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до такого.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження за №0000261 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2024 року.

Відповідно до ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано 08.07.2024 о 17.00 год.

08.07.2024 о 20.40 год. ОСОБА_6 , за участю захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

11 липня 2024 року відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на строк до 08 вересня 2024 року (включно).

02.09.2024 керівником Костянтинівської окружної прокуратури, за клопотанням слідчого, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 08.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, до 3-х (трьох) місяців, тобто до 08 жовтня 2024 року включно.

08.09.2024 року спливає строк запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно ст.197КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Згідно з вимогами ст.199КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання слідчим доведено в судовому засіданні, що не зменшилися і продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Підтверджується тим, що останній за місцем мешкання характеризується з посередньої сторони, не працює, офіційного матеріального доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, соціально не адаптований, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому наслідки і ризик втечі для підозрюваного можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування. Також, враховуючи те, що м. Костянтинівка Донецької області, де на теперішній час мешкає ОСОБА_6 , знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, вказана обставина дає велику змогу підозрюваному у короткий проміжок часу змінити місце мешкання, сховавшись у будь якому населеному пункті області чи України. а також на тимчасово окупованій території. Тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може запобігти цьому ризику; незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні. Підтверджується тим, що потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 підозрюваний знає особисто. Також зі свідком ОСОБА_12 підозрюваний ОСОБА_6 проживає на протязі останнього часу за адресою: АДРЕСА_3 ), тому, перебуваючи на свободі останній може змусити потерпілого та свідка вмовлянням або погрозами змінити показання на свою користь. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на потерпілого та свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом; вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_6 раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена. Таким чином, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ніде не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, що підтверджує схильність останнього до скоєння правопорушень.

Слідчим доведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 , а саме, для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, зокрема необхідно виконати такі слідчі та процесуальні дії:

- отримати висновок судово-медичної експертизи з метою встановлення локалізації, характеру, кількості, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_9 , причини смерті останньої та з інших питань;

- виконати з підозрюваним та його захисником у кримінальному провадженні вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду;

- підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 є умисним та тяжким. Приймаючи до уваги вагомість наявних доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, враховуючи обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та умови при яких його вчинено, приймаючи до уваги зазначені стороною обвинувачення ризики, детально вивчивши характеризуючи матеріали відносно підозрюваного, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , який є фізично здоровим, працездатний, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше судимий, однак за своєю біографією, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме до 08.10.2024 року включно.

Слідчий суддя вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим у судовому засіданні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст.177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч.1 ст.177КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа підозрюється у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Тож, зазначені та встановлені судом ризики виправдовують продовження обраного відносно підозрюваного запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, обґрунтовуючи доцільність продовження підозрюваному ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, слідчий суддя враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При цьому продовження застосованого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labitav.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Тож, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі підозрюваного ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, тому строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 необхідно продовжити до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 08 жовтня 2024 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,182-185,193,194,196-198КПК України,слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст.слідчого СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Продовжити дію застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням строків досудового розслідування до 08 жовтня 2024 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_6 тримати під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» (Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, будинок 80).

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, слідчого ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя