Справа № 202/7465/24
Провадження № 1-кс/202/4865/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

19 липня 2024 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 20.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 20.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 17 липня 2024 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, у невстановленому місці та час, закріпила саморобний вибуховий пристрій під підлогою автомобіля «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 , у місці розташування водійського сидіння та привела його у бойове положення. У подальшому, 20.05.2024 приблизно о 16.35 годин, вказаний вибуховий пристрій детонував, у момент коли вказаним автомобілем керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виганяв його з двору АДРЕСА_1 , у наслідок чого останній отримав травми різного характеру, від яких, цього ж дня, у останнього настала смерть у Жовтоводській міській лікарні.

Крім того, встановлено, що невстановлена особа, у невстановленому місці, у невстановлений час, придбала та зберігала без корпусний саморобний вибуховий пристрій, який складався із заряду вибухової речовини близько 271 грам у тротиловому еквіваленті та засіб збудження вибуху, невстановленого типу, який у подальшому використала як знаряддя вчинення злочину, а саме умисного вбивства ОСОБА_4 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Таким чином, в діях невстановленої особи вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що виразились у носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

При проведенні досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 входив до кола осіб, які причетні до незаконного виготовлення та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Жовті Води та прилеглих районів.

В ході проведення досудового розслідування, від оперативних співробітників УКР ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що до вчинення вищевказаних злочинів може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та користується автомобілем «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Так, 15.07.2024, в період часу з 10 год. 43 хв. по 13 год. 05 хв., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, проведено обшук автомобіля «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 , який знаходився біля буд. АДРЕСА_3 , в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав для вилучення: мобільний телефон марки «iPhone 11», з сім-картою НОМЕР_4 , опечатано до спец. пакету KIV1115784; мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», з сім-картою НОМЕР_5 , опечатано до спец. пакету KIV1115787.

Вказані речі та предмети, в порядку ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, через те, що вони є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення злочину, могли зберегти на собі його сліди та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що вищевказані речі та предмети мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження факту вчинення злочину та можуть використовуватись, чи бути передані, знищенні або відчуженні, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином та використовувати майно, а саме: речами та предметами, виявленими та вилученими 15.07.2024, в ході обшуку автомобіля «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 .

Просив слідчого суддю накласти арешт у вигляді заборони на володіння, використування та розпорядження майном, вилученим 15.07.2024, в ході обшуку автомобіля «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільним телефоном марки «iPhone 11», з сім-картою НОМЕР_4 , опечатано до спец. пакету KIV1115784; мобільним телефоном марки «iPhone 12 Pro», з сім-картою НОМЕР_5 , опечатано до спец. пакету KIV1115787.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Прокурором до матеріалів клопотання долучено заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав у повному обсязі та провив його задовольнити.

Враховуючи неявку учасників процесу та їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання без участі учасників процесу.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000250 від 20.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, в рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2024 року, за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження за № 0000250 від 20.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення: мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, інших матеріальних носіїв інформації у тому числі у електронному вигляді, чорнових записів на паперових носіях, в якій міститься інформація про обставини вчинення злочину, інших співучасників, вибухові речовини та вибухові пристрої, матеріали необхідні для їх виготовлення.

15 липня 2024 року на виконання ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2024 року про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого серед іншого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 11», з сім-картою НОМЕР_4 , який опечатано до спец. пакету KIV1115784; мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», з сім-картою НОМЕР_5 , який опечатано до спец. пакету KIV1115787.

16 липня 2024 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами у кримінальному провадженні, вказані вище мобільні телефони з сім-картами визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні № 0000250 від 20.05.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання прокурора про арешт майна подано через канцелярію суду 17 липня 2024 року, що свідчить про дотримання строків, передбачених ч. 5 ст.171 КПК України.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На час розгляду клопотання доведено, що майно вилучене ході обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільний телефон марки «iPhone 11», з сім-картою НОМЕР_4 , та мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», з сім-картою НОМЕР_5 , відносяться до предметів, які можуть зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості доказів у кримінальному провадженні.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно (мобільні телефони), яке було вилучено в ході обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України, тому клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 20.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони права на розпорядження та користування, вилучене 15.07.2024 року в ході обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 11», з сім-картою НОМЕР_4 , опечатано до спец. пакету KIV1115784; мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», з сім-картою НОМЕР_5 , опечатано до спец. пакету KIV1115787.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1