справа № 619/7441/24
провадження № 1-кс/619/1076/24
УХВАЛА

іменем України

18 жовтня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000202 від 14 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000202 від 14 червня 2024 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що мешканець с. Макарове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, який є громадянином України, в період з 29 квітня 2022 року по 11 вересня 2022 року вчиняв умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

14.06.2024 матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.10.2024 року слідчим СВ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.10.2024 по справі №619/7441/24 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де були виявлені грошові кошти в сумі 3400 доларів США (14 купюр номіналом по 100 доларів кожна, з номерами: 1) РК 08029413 Н; 2) PF 27487917 P; 3) PK 62410684 I; 4) PK 62410663 I; 5) PK 62410862 I; 6) PK 62410861 I; 7) PA 69069690 B; 8) PK 62410860 I; 9) PK 62410859 I; 10) PK 62410858 I; 11) PK 62410857 I; 12) QA 41599769A; 13) QA 41599775A; 14) QA 41599777A; 15) QA 41599778A; 16) PK 08029414 H; 17) PK 08029415 H; 18) PK 08029416 H; 19) PK 08029417 H; 20) PK 08029421 H; 21) PK 08029419 H; 22) PK 08029420 H; 23) PF 15976817H; 24) PK 08029402 H; 25) PK 08029424 H; 26) PK 08029425 H; 27) PK 08029427 H; 28) PK 08029428 H; 29) PK 08029449 H; 30) QJ 04526271 A; 31) QJ 04526279 A; 32) QJ 04526278 A; 33) QJ 04526273 A; 34) QJ 04526272 A), які було вилучено та опечатало в полімерний пакет з надписом «Національна поліція України» № HYQ 0090856.

Дані речі мають значення для встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України, зокрема є підстави вважати що ці грошові кошти є предметом злочину або отримані злочинним шляхом, так як джерело походження цих коштів ОСОБА_5 пояснити належним чином не зміг, також в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ці кошти можуть бути отримані шляхом вчинення кримінального правопорушення, так як в ході проведення обшуку було проведено огляд мобільного телефону ОСОБА_5 , в месенджері «WhatsApp» було знайдено діалог з особою « ОСОБА_6 », де в ході діалогу ОСОБА_5 запитував у останнього інформацію про ціну незаконного виїзду невстановленої на даний час особи за кордон.

Також у разі визнання ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, для забезпечення конфіскації майна у разі обвинувального вироку, ці кошти можуть бути піддані конфіскації як засоби, здобуті внаслідок злочину. Арешт забезпечить неможливість відчуження або приховування цих коштів до вирішення питання про їх правомірне походження.

Також арешт вилучених коштів допоможе запобігти ситуації, за якої ОСОБА_5 може використати ці кошти для виїзду за кордон або інших дій, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.

16.10.2024 постановою слідчого грошові кошти в сумі 3400 доларів США (14 купюр номіналом по 100 доларів кожна, з номерами: 1) РК 08029413 Н; 2) PF 27487917 P; 3) PK 62410684 I; 4) PK 62410663 I; 5) PK 62410862 I; 6) PK 62410861 I; 7) PA 69069690 B; 8) PK 62410860 I; 9) PK 62410859 I; 10) PK 62410858 I; 11) PK 62410857 I; 12) QA 41599769A; 13) QA 41599775A; 14) QA 41599777A; 15) QA 41599778A; 16) PK 08029414 H; 17) PK 08029415 H; 18) PK 08029416 H; 19) PK 08029417 H; 20) PK 08029421 H; 21) PK 08029419 H; 22) PK 08029420 H; 23) PF 15976817H; 24) PK 08029402 H; 25) PK 08029424 H; 26) PK 08029425 H; 27) PK 08029427 H; 28) PK 08029428 H; 29) PK 08029449 H; 30) QJ 04526271 A; 31) QJ 04526279 A; 32) QJ 04526278 A; 33) QJ 04526273 A; 34) QJ 04526272 A), які було вилучено та опечатало в полімерний пакет з надписом «Національна поліція України» № HYQ 0090856, в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, оскільки вказане майно є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям пп. 1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпеченням кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.

Необхідність у накладенні арешту виявленого та вилученого під час огляду місця події полягає у запобіганні можливості його приховування, розпорядження та відчуження, так як у разі не запобігання таким ризикам можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор надав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Особа, чиє майно вилучено - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив клопотання розглядати без його участі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом ВП № 2 Богодухівського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 14.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області.

В ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що мешканець с. Макарове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, який є громадянином України, в період з 29 квітня 2022 року по 11 вересня 2022 року вчиняв умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

14.06.2024 матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.10.2024 року слідчим СВ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.10.2024 по справі №619/7441/24 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 3 400 доларів США, які було вилучено та опечатало в полімерний пакет з надписом «Національна поліція України» № HYQ 0090856.

Згідно зі ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей і грошей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, майно вилучене під часобшуку вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого ВП № 2 Богодухівського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 16 жовтня 2024 року вилучені грошові кошти в сумі 3400 доларів США (14 купюр номіналом по 100 доларів кожна) визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор обґрунтував підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під час обшуку предмети можуть бути використанні як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, тому слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення засобів кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0000202 від 14 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, що було вилучене 16 жовтня 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме на:

-грошові коштив сумі 3400 доларів США (14 купюр номіналом по 100 доларів кожна, з номерами: 1) РК 08029413 Н; 2) PF 27487917 P; 3) PK 62410684 I; 4) PK 62410663 I; 5) PK 62410862 I; 6) PK 62410861 I; 7) PA 69069690 B; 8) PK 62410860 I; 9) PK 62410859 I; 10) PK 62410858 I; 11) PK 62410857 I; 12) QA 41599769A; 13) QA 41599775A; 14) QA 41599777A; 15) QA 41599778A; 16) PK 08029414 H; 17) PK 08029415 H; 18) PK 08029416 H; 19) PK 08029417 H; 20) PK 08029421 H; 21) PK 08029419 H; 22) PK 08029420 H; 23) PF 15976817H; 24) PK 08029402 H; 25) PK 08029424 H; 26) PK 08029425 H; 27) PK 08029427 H; 28) PK 08029428 H; 29) PK 08029449 H; 30) QJ 04526271 A; 31) QJ 04526279 A; 32) QJ 04526278 A; 33) QJ 04526273 A; 34) QJ 04526272 A), опечатало в полімерний пакет з надписом «Національна поліція України» № HYQ 0090856, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 та до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВП № № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 .

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1