Справа № 626/3192/24
Провадження № 1-кс/626/1378/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 вересня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №1 СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження №0000880 від «05» версеня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Багата Чернещина Сахновщинської с/р, Красноградського району, Харківської області, українець, громадянин України, маючий на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, тимчасово не працюючий, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченогоч.4 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2024 до ЧЧ ВП№1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення (ЄО №4098 від 05.09.2024) від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 про те, що її вітчим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 систематично вступає в статеві акти з її малолітньою сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло останньої.

За вказаним фактом відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880 від 05.09.2024 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 152 КК України, а саме: за фактом зґвалтування особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

06.09.2024 о 00:05 року ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України в приміщенні ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2024 приблизно о 07 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_4 , який проживає разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилися за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій.

З метою реалізації свого кримінально противоправного умислу, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з прямим умислом, з метою задоволення статевої пристрасті, посягаючи на статеву свободу потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проти волі останньої, достовірно знаючи, що потерпіла донька є малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з використанням своєї фізичної переваги над потерпілою, з метою подолання її волі та опору, із застосуванням фізичної сили та психологічного тиску, поклав доньку на ліжко в кімнаті-залу, при цьому тримаючи її руками, оголив себе та свою малолітню дочку, ліг на неї зверху та вступив з останньою в статеві зносини природнім способом пов`язаним із вагінальним проникненням у тіло потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з використанням власних геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).

06.09.2024р. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру за ч.4 ст.152 КК України, вина якого підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом затримання ОСОБА_4 від 06.09.2024 о 00:05;

-протоколами огляду місця події від 06.09.2024;

-медичною довідкою, стосовно огляду малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ;

- допитом малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надаючи свідчення пояснила, що її батько змушував вступати з ним в статевий акт на протязі поточного 2024 року. Статеві зносини між ними були три рази. Останній раз дівчина згадує події, які відбувалися 03.09.2024.

- допитом неповнолітнього свідка;

- протоколом проведення обшуку т.в.о. начальника відділення №1 СВ Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , 06.09.2024 на території домоволодіння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 1)б/в сукня дівоча фіолетового кольору в білу полоску з плями невідомого походження 2) б/в сукня дівоча зеленого кольору з плями невідомого походження, 3) штани синього кольору, з сірими лампасами, з написом «Everlast», 4) б/в доріжка ткацька з плями невідомого походження, 5) б/в простирадло сірого кольору з плями невідомого походження, 6) б/в ковдра червоно-синього кольору з плями невідомого походження.

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років без добровільної згоди потерпілої.

Згідно п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України існують ризики під час проведення досудового розслідування, а саме :

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 10 до 15 років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. В будь-який час. може знову змінити місце дислокації в іншу область, місце, що створить умови для його переховування суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки підозрюваного до суду.

2. п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, потерпілу, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки, останній дійсно спільно проживає разом з потерпілою донькою, шляхом погроз, умовлянь пропозицій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

3. п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідка, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його, оскільки, ОСОБА_4 має незначну репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, ніде не працює та не займається вихованням доньки. Зі слів малолітньої потерпілої ОСОБА_8 батько неодноразово вступав з нею у статеві зносини. Тому є значні ризики того, що батько може повторно примушувати доньку до вступу з нею у статевий акт.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, тому вважаю не можливим застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також сторона обвинувачення вбачає наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілу та свідків з тією метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або вчинити інші злочини.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого та ін.

З ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи вище викладені ризики, вважаю їх реальними та вважаючи, що є всі достатні підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та його адвоката, які просили обрати міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.152 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Згідно п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України існують ризики під час проведення досудового розслідування, а саме :

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 10 до 15 років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. В будь-який час. може знову змінити місце дислокації в іншу область, місце, що створить умови для його переховування суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до суду.

2. п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, потерпілу, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки, останній дійсно спільно проживає разом з потерпілою донькою, шляхом погроз, умовлянь пропозицій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

3. п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідка, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його, оскільки, ОСОБА_4 має незначну репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, ніде не працює та не займається вихованням доньки. Зі слів малолітньої потерпілої ОСОБА_8 батько неодноразово вступав з нею у статеві зносини. Тому є значні ризики того, що батько може повторно примушувати доньку до вступу з нею у статевий акт.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, тому вважаю не можливим застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також сторона обвинувачення вбачає наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілу та свідків з тією метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або вчинити інші злочини.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого та ін.

З ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи вище викладені ризики, вважаю їх реальними та вважаючи, що є всі достатні підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати

до підозрюваного з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків;

- особиста порука на адресу Красноградської окружної прокуратури

та суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 , але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання буду такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- застава прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного його рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу. Також на даний час встановлено, що близькі родичі відмовляються спілкуватися з ОСОБА_4

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 може переховується від органів досудового розслідування, належним чином не повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця свого перебування та уникнути покарання, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_4 , підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" N 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 , скоїв тяжкий злочин, може переховуватись суду, має змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, тобто з 00-05год. 06.09.2024 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, який був скоєний із застосуванням насильства та погрозою його застосування, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваного та захисту про застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділення №1 СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000880 від «05» версеня 2024 року за ч.4 ст.152 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 00год. 05хв. 06 вересня 2024 року до 00год. 05хв. 03 листопада 2024 року без визначення розміру застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1