Справа № 225/1279/22
Провадження № 1-кп/206/287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник-адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29 серпня 2024 року про зміну територіальної підсудності судових справ Дзержинського міського суду Донецької області, Димитровського міського суду Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Селидівського міського суду Донецької області змінено з 2 вересня 2024 року територіальну підсудність судових справ Дзержинського міського суду Донецької області, шляхом її передачі до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

08.10.2024 кримінальне провадження під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України надійшло до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2024 вказане кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовче судове засідання за допомогою відеоконференцзв`язку.

В судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначено наступне. В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, вилученням предмету злочину, висновком судової товарознавчої експертизи та іншими матеріалами провадження в їх сукупності. ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29.08.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.10.2024 включно, строк якого наразі спливає. Однак, на даний час досі існують підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки під час судового розгляду досі наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. З метою попередження вказаних ризиків, необхідно останньому продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставами вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду є те, що ОСОБА_3 достовірно розуміє, що у разі доведення судом його провини у скоєнні вказаного злочину, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, і наслідки та ризик втечі у цьому випадку можуть бути ним визнані як менш небезпечні, ніж покарання і процедура його відбування. Крім того, обвинувачений раніше вже ухилявся від явки до суду, оголошувався судом у розшук, на стадії досудового розслідування до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, але ОСОБА_3 покладені на нього процесуальні обов`язки не виконав, почав переховуватися від суду, що перешкодило проведенню судового розгляду і прийняттю законного рішення у даному кримінальному провадженні у розумні строки. Також, ОСОБА_3 офіційно наразі не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто він не має міцних соціальних зв`язків і може покинути свої тимчасові місця мешкання у м. Київ та почати переховуватися від суду. Підставою вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має сім не погашених та не знятих судимостей, зокрема, і за умисні корисливі злочини, наразі обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину під час невідбутої частини покарання за попереднім засудженням. Вказані обставини підтверджуються матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання та застави пов`язана з тим, що ці запобіжні заходи є найбільш м`якими та не зможуть запобігти вказаним ризикам, оскільки перебуваючи на свободі обвинувачений може почати переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема з корисливих мотивів з метою отримання засобів для існування. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення не надходило звернень із письмовим зобов`язанням про те, що будь-яка особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що ОСОБА_3 перед затриманням проживав у м. Київ та орендував житло, при цьому його періодично змінюючи. Постійного місця проживання обвинувачений у АДРЕСА_1 наразі тривають активні бойові дії та більшість території громади тимчасово окупована, проїзд у місто унеможливлений. Таким чином, і за місцем реєстрації обвинуваченого неможливо застосувати домашній арешт. А відтак вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків. На підставі викладеного, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив змінити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який, а саме домашній арешт, оскільки відповідних доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні прокурора не надано, окрім того, останній з`являвся до суду за викликами.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому під час розгляду клопотання зазначив що йому байдуже стосовно продовження строку дії запобіжного заходу.

Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України, визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29 серпня 2024 року ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2024 року.

Частиною першою ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так, згідно з позицією Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачений ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 13.09.2022 був оголошений у розшук, ухвалою суду Дзержинського міського суду Донецької області від 18.04.2024 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , на виконання вказаної ухвали суду останнього було затримано у м. Києві 28 серпня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29.08.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказані обставини вказують на можливість переховування обвинуваченого від суду. Крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень та його не бажання стати на шлях виправлення, що вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у разі не продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не перестали існувати.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як соціальні зв`язки обвинуваченого, їх вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою обвинуваченого, та вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 в частині зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

При цьому одночасно, суд, при постановлені ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2022 року у розмірі 3028 гривень.

Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного вважаю, що застава у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. буде достатньою мірою, щоб гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не являється завідомо непомірною для нього.

При визначенні саме такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 р., відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на підозрюваного також необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, як наслідок відмовити захиснику-адвокату ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 197, 314, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню під №0000030, відомості про яке внесені 16 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань зач.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 21.10.2024 до 18.12.2024 включно до 12 год. 00 хв. та залишити визначений альтернативний запобіжний захід в вигляді застави в межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442, призначення платежу - застава, кримінальне провадження під № 0000030, відомості про яке внесені від 16 січня 2022 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На час дії запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови внесення застави, наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до прокурора, суду;

- не відлучатися за межі України, без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;

Роз?яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув?язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув?язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити про це письмово прокурора та Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв?язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 18.12.2024 включно.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Ухвали суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1