УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Київ

Справа № 554/1685/21

Провадження № 51-6374 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року щодо нього,

установив:

Відповідно до приєднаної до касаційної скарги оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого, Полтавський апеляційний суд частково задовольнив вимоги ОСОБА_4 , скасував вирок у частині засудження останнього за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України (епізод № 10); ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди № 4, 8); ч. 4 ст. 185 КК України (епізоди № 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20) та кримінальне провадження у цій частині закрив на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також апеляційний суд своїм рішенням постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди № 1, 2, 3, 5, 6, 7, 9) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод № 16) - у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Виключив із вироку посилання на застосування ч. 4 ст. 70 і ст. 71 КК України та ухвалив виконувати самостійно вироки Зінківського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року та Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2023 року.

У частині ухвалення судом першої інстанції щодо цивільних позовів та речових доказів апеляційний суд залишив вирок без зміни.

Відповідно до змісту рішення суду апеляційної інстанції, за встановлених судом першої інстанції обставин ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, за правовою кваліфікацією - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з проникненням у сховище (епізоди № 1, 3, 4, 5), вчинені у м. Полтаві: № 1. 12 жовтня 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 17 600 грн; № 3. 25 жовтня 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2 800 грн; № 4. 01 листопада 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_7 на суму 816 грн 67 коп.; № 5. 02 листопада 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 10 000 грн;

- ч. 3 ст. 185 КК України, за правовою кваліфікацією - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб (епізоди № 2, 6, 7, 8, 9), вчинені у м. Полтаві: № 2. 19 жовтня 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_9 на суму 4 000 грн; № 6. 05 листопада 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 3 569 грн 14 коп.; № 7. 05 листопада 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 10 000 грн; № 8. 11 листопада 2020 року, заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 236 грн 67 коп.; № 9. 11 листопада 2020 року, заподіянашкода потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 2 233 грн 33 коп.;

- ч. 4 ст. 185 КК України, за правовою кваліфікацією - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану (епізоди № 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20), вчинені у м. Полтаві: № 11. 05 серпня 2022 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ ОТК «ЄВРОПОЛЮС» на загальну суму 999 грн 17 коп.; № 12. 15 серпня 2022 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ «РУШ» на загальну суму 366 грн 54 коп.; № 13. 20 серпня 2022 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ «Вигідна покупка» а на загальну суму 596 грн; № 14. 01 вересня 2022 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 609 грн; № 15. 05 вересня 2022 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ «Вигідна покупка» шкода на загальну суму 516 грн; № 17. 05 вересня 2023 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ПП «ПАВІС» на загальну суму 447 грн 51 коп.; № 18. 11 вересня 2023 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ПП «ПАВІС» на загальну суму 395 грн 48 коп.; № 19. 17 вересня 2023 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ПП «ПАВІС» на загальну суму 359 грн 87 коп.; № 20. 19 вересня 2023 року, заподіяна шкода потерпілому в особі ПП «ПАВІС» на загальну суму 357 грн 48 коп.;

- ч. 4 ст. 185 КК України, за правовою кваліфікацією - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, з проникненням до сховища (епізод № 16) - 26 вересня 2022 року, вчинене у м. Полтаві, заподіяна потерпілій ОСОБА_14 шкода на загальну суму 3 000 грн;

- ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, за правовою кваліфікацією - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану (епізод №10) - 06 липня 2022 року, у м. Полтаві, заподіяна шкода потерпілому в особі ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 690 грн.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не містить обґрунтованих відповідей на доводи його апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист. Вказує, що за національністю він вірмен, хоча навчався у школі та в інституті у м. Полтаві, проте українську мову не розуміє. Вважає, що під час здійснення кримінального провадження, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини, а тому безпідставно не залучив захисника і перекладача під час судового провадження.

Тобто зміст касаційної скарги засудженого стосується лише незаконності ухвали суду апеляційної інстанції через можливі порушення судом вимог ст. 419 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Так, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції засуджений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Вимоги засудженого до апеляційного суду стосувались необхідності скасування судового рішення та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України- за епізодами злочинної діяльності: № 4, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20. Також засуджений просив в іншій частині судове рішення скасувати і направити кримінальне провадження на новий розгляд, оскільки вважав, що суд не забезпечив його правом мати захисника і користуватися послугами перекладача.

За перевіркою матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог скаржника. Скасував вирок у частині засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України (епізод № 10); ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди № 4, 8); ч. 4 ст. 185 КК України (епізоди № 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20) та кримінальне провадження у цій частині закрив на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів засудженого щодо порушення його права на захист у суді першої інстанції.

Під час перевірки наведених доводів апеляційного суд встановив, що засуджений є громадянином України, з 1982 року проживає на території України. Навчався в Полтавському кооперативному інституті. Під час апеляційного розгляду не користувався послугами перекладача, вказував, що не потребує перекладу.

Апеляційним судом було встановлено, що суд першої інстанції неодноразово роз`яснював засудженому його права, передбачені ст. 42 КПК України, однак засуджений, який не перебував під вартою, не заявляв клопотань щодо забезпечення участі захисника чи перекладача, вказував, що розуміє українську мову та бажає здійснювати захист самостійно і клопотання складав українською мовою.

Тому, врахувавши наведене суд дійшов висновку, що скаржник не був обмежений у можливості самостійно укласти угоду із захисником або звернутись до центру безоплатної правової допомоги чи з клопотанням про призначення йому захисника.

Здійснивши апеляційний розгляд за участі захисника і перекладача, в межах вимог апеляційної скарги засудженого, Полтавський апеляційний суд не встановив порушень, передбачених ст. 20 КПК України під час здійснення кримінального провадження у суді першої інстанції, та перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин у частині правової кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди: № 1, 2, 3, 5, 6, 7, 9) та ч. 4 ст. 185 КК України (епізод № 16), дійшов висновку про необґрунтованість вимог засудженого про порушення права на захист.

Малограмотність підозрюваного, обвинуваченого не є підставою для визнання обов`язковою участь захисника у кримінальному провадженні. Відсутність у підозрюваного, обвинуваченого належної освіти сама по собі не є підставою для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні. (Постанова колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 15 червня 2023 року у справі № 756/15676/21).

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підстав для відкриття касаційного провадження з підстав наведених у скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3