Справа № 577/128/24
Провадження № 1-кп/577/178/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не процюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Крім того, 24 листопада 2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання знайомої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі обріз мисливської рушниці «ТОЗ БМ» 16 калібру с/н № НОМЕР_1 , заряджений двома дробовими мисливськими патронами 16 калібру, та разом із ОСОБА_7 , з якою він мав товариські відносини, у приміщенні літньої кухні почав вживати спиртні напої. Цього ж дня близько 17 год. 30 хв. додому за вищевказаною адресою повернувся чоловік ОСОБА_7 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив у приміщення літньої кухні ОСОБА_6 та дружину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння. У цей час у ОСОБА_6 на ґрунті гострої неприязні, викликаної розповідями ОСОБА_7 про її систематичні образи чоловіком ОСОБА_4 , підсиленої станом алкогольного сп`яніння, з мотивів помсти ОСОБА_4 виник раптовий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті останньому. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_4 та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості від потерпілого на відстані до 1 м, направив ствол обрізу мисливської рушниці « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в область грудної клітки ОСОБА_4 , тобто в ділянку розташування життєво важливих органів людини, та здійснив один постріл. В цей час ОСОБА_4 , ухиляючись від пострілу, повернувся правим боком до ОСОБА_6 , внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритого вогнепального скалкового перелому діафізу правого плеча у верхній третині зі зміщенням з наявністю чужерідних тіл (дробу) у м`яких тканинах правого плеча та передньої стінки грудної клітини справа. З вказаними тілесними ушкодженнями потерпілий був доставлений до КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М.Давидова» та невідкладно прооперований.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 389 від 21.12.2023 року у ОСОБА_4 на час госпіталізації у відділення мали місце рана по латеральній поверхні верхньої третини плеча. Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 69 з 24.11.2023 року по 25.12.2023 року з діагнозом: «Відкритий вогнепальний скалковий перелом діафізу правого плеча в верхній третині зі зміщенням з наявністю чужерідних тіл (дробу) у м`яких тканинах правого плеча та передньої стінки грудної клітки справа». Вказані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості згідно п. 2.1.1а) та п.2.1.3м) Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 № 6, відносяться до тяжких, які є небезпечними для життя в момент заподіяння; виникли внаслідок пострілу з вогнепальної зброї, заряду, оснащеного дробом. Згідно медичної документації вхідна рана розташована по латеральній поверхні верхньої третини правого плеча. Дане ушкодження є сліпим. Напрямок раневого каналу: зовні - медіально, ззаду-наперед. Глибина раневого каналу до 15 см. Постріл був здійснений з близької відстані з положення зброї дуловим зрізом по відношенню до тіла потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та показав, що 24.11.2023 року пішов до ОСОБА_8 , випивали по чарці горілки, були ОСОБА_9 , він, ОСОБА_8 . Згодом прийшов батько ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Людмила почала скаржитися, що вчора чоловік штовхнув її зі сходів, показала синці. Випив приблизно 300 грам горілки. Ввечері вирішив поговорити з ОСОБА_12 . Для цого пішов до нього додому. Вдома була ОСОБА_13 в літній кухні, розпивали спиртні напої. Випили 500 грам на двох. Зайшов ОСОБА_14 , він йому сказав, що йому потрібно з ним побалакати і підняв обріз в сторону ОСОБА_15 . Ствол обріза був направлений в бік ОСОБА_15 , але він не цілився в нього, це відбулося не спеціально. ОСОБА_16 почав проходити, став біля груби. Він почав опускати ОСОБА_17 , в цей час ОСОБА_16 почав кричати на ОСОБА_13 і для того, щоб розрядити ситуацію, він вистрелив в бік дверей. ОСОБА_18 стояв біля дверей, тому він попав в нього. Потерпілий йому не погрожував. Обріз брав не спеціально, він повертався з полювання і вирішив зайти до ОСОБА_19 він хотів вбити ОСОБА_20 , то вбив би його. Не має бажання просити вибачення у потерпілого. Цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнає.
Потерпілий ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, показав, що 24.11.2023 року близько 17 год. 30 хв. повернувся додому з роботи. Заїхавши у двір на велосипеді, почув розмову у літній кухні. Відкрив двері до літньої кухні, побачив ОСОБА_6 та дружину, які розмовляли між собою. З ОСОБА_6 до цього часу підтримував дружні стосунки. В цей час ОСОБА_6 сказав, що ти мені і потрібен і направив обріз в область грудної клітини. Він почав наближатися до ОСОБА_6 зі словами, сховай рушницю, це не іграшка, підійшов до груби, стояв правим боком і в цей час ОСОБА_6 вистрілив із обрізу та поцілив у праве плече. Вийшов з літньої кухні на двір. Пішов до сусідів, викликали швидку. Майже місяць перебував у лікарні, переніс операцію. До цього часу функції руки не відновилися. Дружина та ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння. Події відбувалися швидко. Дружина мовчала, нічого не говорила, не намагалася завадити ОСОБА_6 . Відстань між ними було близько метра, ОСОБА_6 бачив, що він повернувся до нього правим боком, обпершись об грубу, і вистрелив. Напередодні з дружиною були в гостях, там був і ОСОБА_6 , він сварився з дружиною, ОСОБА_6 почав робити йому зауваження, що неможна так поводитися з жінками. Він поїхав додому, згодом приїхала дружина, продовжили з нею сваритися, під час сварки штовхнув її, від чого вона впала. Просить суворо покарати обвинуваченого, цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона хрестила сина співмешканки ОСОБА_6 24.11.2023 року вона поралася по господарству, зайшов ОСОБА_6 , запитав чи вдома чоловік, вона відповіла, що ні, запитав, чи є горілка. Пішли до літньої кухні, пригостила ОСОБА_6 , на двох випили 0,5 літри самогона. У ОСОБА_6 був обріз, висів на плечі, сказав, що повертався з полювання. Жалілася на чоловіка, що він її ображає. ОСОБА_6 захищав та підтримував її. Відкрилася двері до літньої кухні, зайшов її чоловік ОСОБА_16 . ОСОБА_6 націлив на чоловіка обріз. Чоловік не сприйняв його погроз, просив опустити обріз і сказав: Не шуткуй. Він закрив двері і підійшов до груби до ОСОБА_6 , стояв боком і запитав у неї чи вона вже випила і в цей час пролунав постріл. ОСОБА_16 вийшов з кухні, а вона побігла в будинок і закрилася. Куди пішов чоловік та ОСОБА_6 їй не відомо. Згодом прийшла сусідка ОСОБА_21 , повідомила, що чоловік поранений, приїхала швидка, необхідні речи і гроші, бо його забирають в лікарню. Потім приїхали працівникі поліції. Чоловік її ображає постійно, ревнує, але його ревнощі безпідставні. Вона пожалілася ОСОБА_6 на чоловіка і мабуть він хотів її захистити. ОСОБА_6 мав можливість ще вистрілети в чоловіка, але не зробив цього. Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_7 дала покази, що під час прповедення слідчого експерименту вона розповідала про обставини вчинення кримінального правопорушення. Дійсно, коли зайшов до літньої кухні чоловік, то ОСОБА_6 сказав: Ти мені і надо! і направив стрілялку. Потім запитав у неї: Убрать? і пролунав постріл. Покази під час проведення слідчого експерименту надавала добровільно, без будь-якого примусу. Звісно, що на той час вона пам`ятала обставини краще, повністю підтверджує свої покази.
Свідок ОСОБА_22 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що 24.11.2023 року близько 17 год. 00 хв. до неї зайшов ОСОБА_6 та попросив сказати, що він був у неї, оскільки він дав куму, бо той побив куму. Вона здогадалася, що розмова йде про сім`ю ОСОБА_18 , оскільки їй відомо, що ОСОБА_16 ображає ОСОБА_23 . ОСОБА_6 був без обрізу, вона ніколи його у нього не бачила, бачила лише двуствольну рушницю. В той день ОСОБА_6 був дуже випивши. Ніколи не чула намірів щодо вбивства. Ніколи не могла б подумати, що ОСОБА_24 може вистрілити, він ніколи не проявляв агресії.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що живе по сусідству з потерпілим ОСОБА_4 , напроти. 24.11.2023 року близько 18 год. 00 хв. була у себе у дворі. Почула зі сторони господарства ОСОБА_4 постріл, він був дуже гучний. Потім почула крик ОСОБА_4 . Згодом ОСОБА_4 постукав у хвіртку, вона вийшла, побачила, що він був весь у крові, попросив допомогти йому. На її запитання, що трапилося, він відповів, що ОСОБА_24 вистрілив йому у руку з рушниці. Вона дуже злякалася. Поверх бушлата допомогла перев`язати руку, але кров сильно шла. Вибігла на вулицю їхав ОСОБА_25 , вона його зупинила, він зашов до неї у двір, зняв з ОСОБА_4 . бушлат, перев`язав руку по тілу. Швидку допомогу викликала ОСОБА_26 , яка їхала разом з ОСОБА_25 в машині. Згодом приїхала швидка допомога, забрала ОСОБА_4 в лікарню. До приїзду швидкої бачила на вулиці ОСОБА_6 , який шов додому. Також ходила до дому до ОСОБА_18 , відкрила донька ОСОБА_27 , яка винесла одежу та взуття для ОСОБА_4 . Про конфлікти між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 нічого їй не відомо. ОСОБА_4 характеризується позитивно. Зброю у ОСОБА_6 не бачила, було вже темно.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, його винуватість доводиться наступними доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, а саме:
рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 24.11.2023 року, згідно якого вбачається, що до служби 102 надійшло повідомлення про те, що 24.11.2023 року о 17 год 25 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 отримав вогнепальне поранення в руку (а. 78 наданих матеріалів);
протоколом огляду місця події від 24.11.2023 року та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що було оглянуто господарство в АДРЕСА_1 , на подвір`ї знаходився чоловічий світер коричневого кольору та обріз мисливської рушниці «ТОЗ БМ» 16 калібру (а. 82 - 89 наданих матеріалів);
протоколом огляду місця події від 24.11.2023 року та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що огляд проводився в літній кухні, розташованій в АДРЕСА_4 наданих матеріалів);
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.11.2023 року, згідно якої вбачається, що слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області прийняв усну заяву від ОСОБА_4 про те, що близько 17 год. 00 хв. 24.11.2023 року в приміщенні ліньої кухні за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 здійснив постріл в праве плече, внаслідок чого він отримав тілесне ушкодження (а. 96 наданих матеріалів);
рапортом оперуповноваженого СКП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 24.11.2023 року про вчинення злочину з використанням вогнепальної зброї (а. 97 наданих матеріалів);
згідно листа начальника СКОЗ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області за обліковими данми АІПС «Зброя» Конотопського РВП РВП ГУНП в Сумській області за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцем АДРЕСА_1 зареєстрованої гладко ствольної, нарізної зброї не значиться. Виявлений обріз рушниці «ТОЗ-БМ», 16 калібр, з № НОМЕР_3 на УСМ, № НОМЕР_1 на стволі, № НОМЕР_4 на цівці за обліковими даними АІПС « Кримінальна зброя», «Зброя» Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не значиться (а.с. 98);
постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.11.2023 року, згідно якої змиви з долонь правої руки (пакет № 1), змиви з долоні лівої руки (пакет № 2) ОСОБА_6 , зразки букального епітелію ОСОБА_6 (пакет № 1) визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні та передано до камери речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області (а. 99 наданих матеріалів);
постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.12.2023 року, згідно якої обріз гладкоствольної рушниці, стріляну та гільзу 16-го калібру в пакеті WAR 1700421, патрон 16-го калібру в пакеті PSP 1022309, 2 патрони та 8 гільз, що були надані додаткового в пакеті №3172689, 7 шт. скляних чарок в пакеті №WAR1345493, дактокарту, заповнену на ім`я ОСОБА_6 в пакеті №5687657, протяжку з каналів ствола обрізу рушниці та контрольний зріз в пакеті №1240942 визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні та передано до камери речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області (а. 122 наданих матеріалів);
протоколом огляду від 05.12.2023 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місцем огляду є кабінет старшої медичної сестри травмологічного відділення Конотопської ЦРЛ. Предметом огляду є два металевих предмета неправильної форми, зовні схожі на дріб та два округлих предмети, зовні схожі на «пиж» до патрону рушниці, вилучені під час огляду за адресою АДРЕСА_5 наданих матеріалів);
постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.12.2023 року, якою два металевих предмета неправильної форми, зовні схожі на дріб та два округлих предмети, зовні схожі на «пиж» до патрону рушниці, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні та передано до камери речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області (а. 128 наданих матеріалів);
ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2023 року, якою накладено арешт на два металевих предмета неправильної форми, зовні схожі на дріб та два округлих предмети, зовні схожі на «пиж» до патрону рушниці (а. 129, 130 наданих матеріалів);
протоколом проведення слідчого експеременту від 06.12.2023 року з участю свідка ОСОБА_7 , під час якого свідок розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення (а. 130 137 наданих матеріалів);
протоколом проведення слідчого експеременту від 04.01.2024 року з участю потерпілого ОСОБА_4 під час якого потерпілий розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення (а. 140 146 наданих матеріалів);
висновком експерта № 389 від 21.12.2023 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 на час госпіталізації у відділення мали місце рана по латеральній поверхні верхньої третини плеча. Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 69 з 24.11.2023 року по 25.12.2023 року з діагнозом: «Відкритий вогнепальний скалковий перелом діафізу правого плеча в верхній третині зі зміщенням з наявністю чужерідних тіл (дробу) у м`яких тканинах правого плеча та передньої стінки грудної клітки справа». Вказані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості згідно п. 2.1.1а) та п.2.1.3м) Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 року № 6, відносяться до тяжких, які є небезпечними для життя в момент заподіяння; виникли внаслідок пострілу з вогнепальної зброї, заряду, оснащеного дробом. Згідно медичної документації вхідна рана розташована по латеральній поверхні верхньої третини правого плеча. Дане ушкодження є сліпим. Напрямок раневого каналу: зовні - медіально, ззаду-наперед. Глибина раневого каналу до 15 см. Постріл був здійснений з близької відстані з положення зброї дуловим зрізом по відношенню до тіла потерпілого (а. 147 - 150 наданих матеріалів);
висновком експерта № 05 від 08.01.2024 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 1980 року народження, враховуючи обставини випадку, ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту, не виключено утворення тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_4 на час госпіталізації у відділення, за обставин вказаними свідком ОСОБА_29 під час проведення слідчого експерименту (а. 151 - 153 наданих матеріалів);
висновком експерта № 04 від 08.01.2024 року, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 1980 року народження, враховуючи обставини випадку, ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту, не виключено утворення тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_4 на час госпіталізації у відділення, за обставин вказаним ним під час проведення слідчого експерименту (а. 154 - 156 наданих матеріалів);
висновком експерта № 830 від 11.12.2023 року, згідно якого на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 не перебував в стані фізіологічного афекту або в будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його дії та свідомість, відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне здоров`я, яке не досягало афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку, здатність ОСОБА_6 до усвідомлено-вольової регуляції власних протиправних дій та їх можливих наслідків порушена або обмежена не була (а. 158 - 162 наданих матеріалів).
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
Суд дотримався вимог, визначених ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, суду надано не було.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Щодо позиції захисту про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та необхідність перекваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, суд не погоджується із цим з наступних підстав.
Так, за приписами ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності, передбачене ст. 119 КК України, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
Щодо умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, передбаченого ст. 121 КК України, то даний злочин характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання.
Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.
В свою чергу, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - це наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.
При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що наявність у обвинуваченого гострої неприязні, викликаної розповідями ОСОБА_7 про її систематичні образи потерпілим, зухвала поведінка обвинуваченого в момент вчинення злочину, послідовність та усвідомлення ним своїх дій та їх негативних наслідків, наявність при собі обрізу мисливської рушниці, зарядженого двома дробовими мисливськими патронами, а також поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, свідчить про наявність умислу саме на вбивство потерпілого.
Поміж іншого, суд звертає увагу, що під час перевірки доводів захисника та обвинуваченого стосовно відсутності умислу на вбивство потерпілого та реалізації мети лише захистити дружину потерпілого, судом було поставлено ОСОБА_6 ряд запитань щодо обставин подій та щодо усвідомлення ним своїх дій і їх наслідків. І відповідно до наданих обвинуваченим в залі суду пояснень, останній не зміг навести мотивів, якими він керувався направляючи на потерпілого обріз та здійснюючи усвідомлено постріл в життєво-важливий орган людини. Зокрема, за наявності мети лише налякати потерпілого, обвинувачений не зміг надати відповіді, чому постріл не був ним здійснений в будь-якому іншому напрямку, протилежному тілу потерпілого, маючи попереджувальний та залякувальний характер.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься за ч. 1 ст. 263 КК України до середньої тяжкості за а ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України особливо тяжкий злочин.
Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_6 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінального правопорушенняів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи, особи обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 цієї статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В справі потерпілим по справі заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5341, 45 грн., та моральної шкоди в розміорі 100 000 грн. .
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 KK України, з підстав зазначених у мотивувальній частині вироку, вказує на заподіяння обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілому.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позов підтриманий цивільним позивачем ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а саме спричинення йому майнової шкоди у розмірі 5341,45 грн., який підтверджується у повному обсязі та досліджені судом, тому завдана майнова шкода підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.
Також суд вважає ґрунтовними та переконливими доводи потерпілого - цивільного позивача про те, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, спричинених протиправними діями обвинуваченого, у зв`язку з тілесними ушкодженнями, пережитим емоційним стресом, внаслідок чого було порушено звичайний спосіб його життя.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Протиправні дії обвинуваченого безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача моральну шкоду, що не може бути спростовано та не визнано самим обвинуваченим. Внаслідок вищевказаних дій, що призвело до погіршення його самопочуття, порушило звичний для нього спосіб життя та доставляє масу страждань і хвилювань, суд вважає ці страждання інтенсивними та такими, що вимагають належного відшкодування, однак розмір заявленої моральної шкоди в сумі 100 000 грн., потерпілому ОСОБА_4 на думку суду є завищеним та належним чином не обґрунтованим. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.
Цивільний позов Фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в розмірі 16 176 грн. 80 коп. (а. 107, 123, 138, 139 наданих матеріалів), підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, 128, 129, 368, 370, 371, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки;
за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 8 років.
У відповідності зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме: з 27 листопада 2023 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити раніше застосований тримання під вартою.
В строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 27 листопада 2023 року до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_1 ) 5341 грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь держави 30 724 грн. 98 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 06 грудня 2023 року на два металевих предмета неправильної форми, зовні схожі на дріб та два округлих предмети, зовні схожі на «пиж» до патрону рушниці (а. 129, 130 наданих матеріалів) скасувати.
Флеш носій з відеозаписом затримання ОСОБА_6 (а. 163 наданих матеріалів) - залишити в в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого - в той же строк після вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1