Вирок

Іменем України

26.11.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001583 від 15.09.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Смереків, Жовківського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, -

встановив:

стрілець 2 - го відділення стрілецького взводу ( з охорони та оборони важливого державного об`єкта №14) стрілецької роти (з охорони та оборони важливих держаних об`єктів: №14, №25, №26, №44) 3- го стрілецького батальйону ( з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_4 , приблизно о 22:50 год. 14.09.2024 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину з продажу продуктів харчування ТзОВ «Романич Торг», що у АДРЕСА_3 , діючи умисно, перебуваючи у громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, проявляючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил та норм поведінки і моралі, пошкодив товарно матеріальні цінності продукти харчування, що знаходились на торгових полицях магазину, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження потерпілого, протиставити себе громадянам, суспільству, з особливою зухвалістю, агресивно відреагувавши на зауваження з боку потерпілої щодо попередньої неправомірної зухвалої поведінки та пошкодження майна, маючи намір самоутвердитися за рахунок приниження іншої особи, без приводу, з хуліганських спонукань тримаючи у правій руці заздалегідь заготовлений предмет металевий розкладний ніж, приставив його до шиї потерпілої та висловив погрози застосування щодо неї фізичного насильства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, визнав повністю, підтвердив усі обставини його вчинення, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор просив призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 296 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій, особу ОСОБА_4 який перебуває під профілактичним спостереженням з 05.2024 року у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; являється військовослужбовцем, згідно довідки (Ф01) на військовослужбовця Національної гвардії України, ОСОБА_4 20.05.2024 перебував на території 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в нетверезому стані. 20.05.2024 солдату ОСОБА_4 проведено медичне освідчення у Центрі терапії узалежнень, результат огляду: стан алкогольного сп`яніння, 1.34 проміле; згідно висновку судово психіатричного експерта №1531 від 31.10.2024, ОСОБА_4 виявляв ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант та перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, беручи до уваги обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд, обираючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, з встановленням йому випробувального терміну, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім цього, до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.09.2024 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 60 560,00 гривень.

Згідно повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 11.10.2024 року №9/6728, ОСОБА_4 11.10.2024 року звільнений з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» у зв`язку із внесенням ОСОБА_7 застави. Підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області надійшло 11.10.2024 року.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем ОСОБА_7 застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесені на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області заставодавцю ОСОБА_7 .

Питання про скасування арешту майна слід вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Заставу у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену заставодавцем ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.09.2024 року (справа №463/8584/24) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, повернути заставодавцю ОСОБА_7 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою Личаківського районного суду м Львова від 18.09.2024 (справа №463/8584/24) скасувати.

Речові докази:

ніж металевий розкладний повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1