Провадження № 1-кс/591/3469/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся захисник ОСОБА_4 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку він та захисник підтримали та мотивували тим, що 29 жовтня 2024 року ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинені на його думку кримінальні правопорушення працівниками Сумського РУП, зумовлене незаконним затриманням та притягненням невинного до кримінальної відповідальності 25 жовтня 2024 року. Проте, відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати вчинити ці дії.

Представник органу, дії якого оскаржуються, в судове засідання не з`явився, заперечень стосовно вимог подано не було.

Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 29 жовтня 2024 року заявник звернувся до органів ДБР з заявою про вчинення на його думку наведених кримінальних правопорушень.

Відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_4 внесені не були, чого також не спростовано.

Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

З дослідженого судом звернення заявника вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення будь-яких обставин вчинення правоохоронцями кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним притягненням особи до відповідальності. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними вказаного злочину, а наводяться власні розмірковування щодо процесу повідомлення про підозру, тлумачення та оцінка дій правоохоронців в цьому розумінні, міститься формальне посилання на норми кримінального та процесуального законодавства, з власним їх тлумаченням та припущеннями заявника, а також надається оцінка доказам в справі без наведення достатніх обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним притягненням до відповідальності.

Тобто, заявником в зверненні не наводяться обставини, що можуть свідчити про вчинення цього кримінального правопорушення, а зазначається перебіг повідомлення особі про підозру, припущення щодо оцінки доказів в провадженні, з якими не погоджується заявник, а також процесуальні рішення та дії (бездіяльність) слідчого, з якими не погоджується заявник та для оскарження яких передбачений законом певний порядок, а сам по собі факт повідомлення про підозру не доводить наявності обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки це є предметом діяльності органу досудового розслідування, як і ризик оскарження такого рішення.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним притягненням особи до відповідальності, на думку суду підрозділом ДБР обґрунтовано по зазначеному зверненню в наведеній частині не були внесені відомості до ЄРДР.

Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР стосовно незаконного притягнення особи до відповідальності, а тому скарга в цій частині є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згадана позиція суду цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.

Водночас, зі змісту поданої скарги, заяви про злочин та з долучених матеріалів, а також в межах зазначеної у вказаних документах інформації вбачається, що в заяві наявні достатні відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зумовленого незаконним на думку заявника його затриманням, зокрема, в ній наведені достатні відомості щодо обставин можливого перешкоджання та обмеження в пересуванні заявника зі сторони правоохоронців, які підлягають перевірці в межах кримінального провадження.

Таким чином, беручи до уваги, що зі змісту скарги та доданих матеріалів встановлено, що заява про кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним затриманням, містить достатньо даних в контексті вимог ст. 214 КПК України для безумовного внесення відомостей до ЄРДР, тому скаргу належить задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково та зобов`язати уповноважену особу 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_4 від 29 жовтня 2024 року, щодо вчиненого на думку заявника кримінального правопорушення працівниками Сумського РУП, зумовленого незаконним його затриманням 25 жовтня 2024 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1