Провадження №: 1-кс/752/8700/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Cтарший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 жовтня 2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, які постійно обіймають посади в центральній медико-соціальній експертній комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків (функцій), та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, являються службовими особами, вчинила неправомірні дії, які полягають у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з вимаганням неправомірної вигоди, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.10.2024, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Києві, були залучені як пособники до реалізації злочинного плану спільно з невстановленими службовими особами центральної медико-соціальної експертної комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи , щодо скоєння кримінального правопорушення, зокрема, для одержання неправомірної вигоди за встановлення ОСОБА_9 третьої групи інвалідності, а також для подальшого виготовлення всіх необхідних медичних документів для призначення останньому другої групи інвалідності пожиттєво.

Того ж дня, тобто 05.10.2024, під час телефонного спілкування, ОСОБА_6 , діючи як пособник в одержанні неправомірної вигоди за попередньою змовою з ОСОБА_8 , будучи ознайомленою з медичними документами ОСОБА_9 , який 31.01.2023 отримав осколкове поранення спини під час проходження військової служби та інших захворювань отриманих під час проходження військової служби, в ході консультації останнього щодо проходження ним медико-соціальної експертизи в ЦеМСЕК №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи, повідомила про те, що існує усна вказівка не надавати йому жодної групи інвалідності. Також вона зазначила, що має знайомих з числа працівників вище вказаної комісії, які за грошову винагороду у розмірі 6000-7000 доларів США можуть призначити ОСОБА_9 другу групу інвалідності пожиттєво.

Окрім цього, того ж дня тобто 05.10.2024, а також 06.10.2024, під час телефонного спілкування, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , повідомила ОСОБА_9 вже про необхідність надання їй грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США для призначення останньому другої групи інвалідності пожиттєво. При цьому ОСОБА_6 зазначила що керівниця ЦеМСЕК №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи зробить всі необхідні документи для цього.

В подальшому, 07.10.2024 ОСОБА_9 надав свої медичні документи на розгляд до центральної медико-соціальної експертної комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи, за результатами чого останньому була встановлена третя група інвалідності строком на 2 роки.

Після цього, 15.10.2024, під час телефонного спілкування, ОСОБА_6 , повторно повідомила ОСОБА_9 про необхідність надання їй грошових коштів та додаткових медичних документів для призначення останньому другої групи інвалідності пожиттєво.

Того ж дня, тобто 15.10.2024, ОСОБА_9 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їх контролем.

У подальшому, 26.10.2024, приблизно о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 10 , діючи умисно як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінальних правопорушень, за попередньою змовою групою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, зокрема для одержання неправомірної вигоди для службових осіб центральної медико-соціальної експертної комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_9 , висловила неправомірну вимогу про необхідність передачі їй грошових коштів у розмірі 5000 доларів США, в якості неправомірної вигоди за призначену 07.10.2024 третю групу інвалідності. При цьому ОСОБА_6 запевнила ОСОБА_9 що без її допомоги та допомоги інших невстановлених осіб, йому відмовили б у призначенні вище вказаної третьої групи інвалідності. Також ОСОБА_6 вказала, що у разі відмови ОСОБА_9 передати їй вище вказану суму грошових коштів, йому буде анульована у передбаченому законом порядку вже призначена третя група інвалідності.

Надалі, 29.10.2024 року близько 12 год. 15 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи умисно, як пособники до реалізації злочинного плану, щодо скоєння кримінальних правопорушень, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, зокрема для одержання неправомірної вигоди для службових осіб центральної медико-соціальної експертної комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 108 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою виконання ОСОБА_9 раніше висунутих нею вимог щодо передачі грошових коштів, а також з метою складання в останнього враження щодо можливості анулювання вже призначеної йому 07.10.2024 третьої групи інвалідності, в разі відмови останнього від передачі їй неправомірної вигоди, діючи за попередньою змовою між собою, повторно висунули ОСОБА_9 вимогу про надання неправомірної вимоги у розмірі 5000 доларів США за вже призначену третю групу інвалідності.

Реалізуючи задумане, 30.10.2024 року близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи умисно як пособники, за попередньою змовою групою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, в одержанні неправомірної вигоди для службових осіб центральної медико-соціальної експертної комісії №1 Київського міського центру медико-соціальної експертизи , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 4 , усвідомлюючи небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, у відповідності до раніше висловленої вимоги одержала від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти в сумі 5 000 доларів США (що еквівалентно 206 850 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 30.10.2024), як частину неправомірної вигоди за вирішене питання щодо призначення 07.10.2024 ОСОБА_9 третьої групи інвалідності та для подальшого оформлення йому другої групи інвалідності пожиттєво.

Того ж дня, о 16 год 55 хв, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, чим протиправну діяльність останніх припинено, а предмет неправомірної вигоди у розмірі 5 000 доларів США вилучено.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 25 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії, з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_6 до інкримінованих їй дій, а саме: показання свідка ОСОБА_10 . протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протокол затримання ОСОБА_11 від 30.10.2024, протокол про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.10.2024, протоколи обшуку від 30.10.2024, вилучені речові докази, інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваної ОСОБА_11 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, володіючи закордонним паспортом може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, будучи лікарем КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва», може сховати, спотворити та підробити документи громадянина ОСОБА_10 та інших осіб, які на даний час досудовим розслідуванням у повному обсязі не встановлені та мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення., зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, службових осіб центральної МСЕК № 1 Київського міського центру МСЕ, у пособництві з якими отримала неправомірну вигоду, та свідків, у звязку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вичненні корупційного кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів, а також те, що під час обшуку за місцем проживання підозрюваної було виявлено чорнові записи, бланки медичних документів, печатки медичних установ, а також предмети, схожі на грошові кошти (46 000 грн., 86900 долларів США, 4330 євро), що може свідчити про факт вичнення підозрюваною аналогічних кримінальних правопорушень, у звязку з чим остання може продовжувати вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені слідчим та прокурором, на думку захисника, відсутні, також заперечувала щодо розміру застави, який на її думку є непомірним. Зазначила, що підозрювана має батька, який потребує постійного догляду, а також вказала на те, що підозрювана хворіє на астму та не може утримуватись під вартою, долучила характеризуючі матеріали ОСОБА_6 (зокрема виписки із медичної картки, свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті, довідку про доходи), а також долучила документи, що підтверджують походження коштів, вилучених під час проведення обшуку. Крім того, просила ОСОБА_6 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, також заперечував щодо розміру застави, який на його думку є необґрунтованим, просив відмоити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Підозрювана ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала думку захисників, просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про його обґрунтованість та необхідність задоволення, виходячи з наступного.

В провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 жовтня 2024 року, за підозрою, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 31 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 25 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії, з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

30 жовтня 2024 року згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 затримано.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Статтею 183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначено вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На даному етапі як свідчать матеріали клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 31 жовтня 2024 року відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 25 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування в кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_10 . протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом затримання ОСОБА_6 від 30.10.2024, протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.10.2024, протоколами обшуку від 30.10.2024, вилученими речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і, відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтвердити існування фактів та інформації, що підозрювана особа могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею враховуються як такі, що заслуговують на увагу посилання прокурора на те, що щодо підозрюваного ОСОБА_6 існують ризики: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, володіючи закордонним паспортом може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, будучи лікарем КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва», може сховати, спотворити та підробити документи громадянина ОСОБА_10 та інших осіб, які на даний час досудовим розслідуванням у повному обсязі не встановлені та мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення., зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, службових осіб центральної МСЕК № 1 Київського міського центру МСЕ, у пособництві з якими отримала неправомірну вигоду, та свідків, у звязку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вичненні корупційного кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів, а також те, що під час обшуку за місцем проживання підозрюваної було виявлено чорнові записи, бланки медичних документів, печатки медичних установ, а також предмети, схожі на грошові кошти (46 000 грн., 86900 долларів США, 4330 євро), що може свідчити про факт вичнення підозрюваною аналогічних кримінальних правопорушень, у звязку з чим остання може продовжувати вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення.

Викладені обставини слід враховувати як достатньо вірогідні дії підозрюваної, оскільки ОСОБА_6 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого їй кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання її винуватою.

В даній конкретній ситуації тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою, свідчить про неможливість застосування до неї менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від суду і може призвести до продовження нею злочинної діяльності.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує особу останньої, соціальне положення, а також те, що є реальні підстави вважати, що з боку підозрюваної може мати місце повторення/продовження протиправної поведінки.

Слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні на час його розгляду не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрювана ОСОБА_6 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я.

Також суду не надано доказів того, що підозрювана має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти.

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрювана за станом здоров`я не може перебувати у місцях попереднього ув`язнення.

Вирішуючи клопотання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи та особу підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 182 КПК України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Частиною 3 статті 182 КПК України передбачено, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно з ч.ч. 7, 8, 10 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки застосування до підозрюваної більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися, незаконно впливати на свідків, знищення, спотворення речей та документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, клопотання підлягає задоволенню з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 3 000 000 грн., який відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та, на думку слідчого судді, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів тобто до 28 грудня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання 16 год. 55 хв. 30 жовтня 2024 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок (у національній грошовій одиниці), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: отримувач: ТУДСАУ в місті Києві; ; МФО: 820172; банк: Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …, кримінальне провадження № …, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою (викликом) до суду, прокурора та слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду міста Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це Голосіївський районний суд міста Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону.

Строк дії ухвали визначити до 16 год. 55 хв. 28 грудня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1