печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0001154 від 18.06.2024.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001154 від 18.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудове розслідування у згаданому кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Установлено, що в період 2004-2021 р.р. група осіб за попередньою змовою вчинила злочинні дії направлені на протиправне заволодіння земельними ділянками орієнтовною площею 18 га, що розташовані в с. Білогородка Київської обл. та належать до територій лісогосподарського призначення.

Так, 25.12.2003 Білогородською сільською радою, на підставі листа генерального директора Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» Державного комітету лісового господарства ОСОБА_4 від 29.12.2002 вих. № 01-676 (відповідь на лист сільському голові Білогородської сільської ради ОСОБА_5 від 24.12.2002 № 217) прийнято рішення № 27, яким припинено право користування земельними ділянками ДАГО «Київліс», що розташовані в межах с. Білогородки, площею 4,71 га лісів першої групи: квартал 50 виділ 1 площа 1,36 га; квартал 50 виділ 2 площа 0,75 га; квартал 50 виділ 4 площа 04 га; квартал 50 виділ 5 площа 0,8 га; квартал 51 виділ 2 площа 08 га; квартал 51 виділ 12 площа 0,6 га.

В подальшому вказані земельні ділянки безкоштовно передано Білогородською сільською радою фізичним особам.

03.02.2005 Білогородською сільською радою, на підставі листа генерального директора Київського державного лісогосподарського об`єднання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державного комітету лісового господарства ОСОБА_4 від 25.10.2004 вих. № 01-850 (відповідь на лист сільському голові Білогородської сільської ради ОСОБА_5 від 13.10.2004 № 221) прийнято рішення № 5, яким припинено право користування земельними ділянками ДАГО «Київліс», що розташовані в межах с. Білогородки, площею 8,3 га в кварталі 51 виділ 8.

В подальшому вказані земельні ділянки безкоштовно передано Білогородською сільською радою фізичним особам.

Крім того, 14.07.2006 Білогородською сільською радою, на підставі листа директора ДП «Київський лісгосп» ОСОБА_6 від 10.03.2006 вих. № 02-121 (відповідь на лист сільському голові Білогородської сільської ради ОСОБА_5 від 28.01.2006 № 39/1-17) прийнято рішення № 53, яким припинено право користування земельними ділянками ДП «Київське лісове господарство», що розташовані в межах с. Білогородки, площею 5,8 га в кварталі 50 виділи 3,5.

В подальшому вказані земельні ділянки безкоштовно передано Білогородською сільською радою вказаним фізичним особам.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 142 Кодексу припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Пунктом 12 розділу Х Перехідних положень Кодексу (в редакції чинній на час прийняття рішення) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Розташування земельної ділянки в межах населеного пункту підтверджується викопіюванням з проекту формування території і встановлення меж Білогородської сільської ради.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 6 Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішень) усі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України. Верховна Рада України делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.

Крім того, пунктами 1, 2 частини першої статті 16 Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення) визначено, що до відання селищних і сільських Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить: надання земельних ділянок лісового фонду у постійне користування в межах селищ і сіл та припинення права користування ними; надання в межах селищ і сіл земельних ділянок лісового фонду у тимчасове користування для спеціального використання лісових ресурсів, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, а також за їх межами для заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань та припинення права користування цими ділянками.

Згідно з статтями 42, 43, 44 Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення) переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, провадиться за рішенням органів, які надають ці землі у користування відповідно до земельного законодавства. Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя.

Переведення лісових земель до нелісових у цілях, пов`язаних із веденням лісового господарства, спеціальним використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, здійснюється з дозволу відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя за погодженням з відповідними державними органами охорони навколишнього природного середовища.

У разі переведення земельних ділянок з лісового фонду до інших категорій земель та передачі їх у власність або надання у користування для потреб, не пов`язаних з веденням лісового господарства, органи, що приймають таке рішення, одночасно вирішують питання про збереження або вирубування дерев і чагарників і про порядок використання одержаної при цьому деревини.

Рішення Білогородської сільської ради від 03.02.2005 № 5 прийняте з порушенням вимог статті 142 Кодексу, оскільки відсутня заява землекористувача на припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Водночас повідомляємо, що відповідно до частини першої, другої, четвертої статті 207 та частини першої статті 208 Кодексу (в редакції чинній на момент прийняття рішення) втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Згідно із статтями 18, 19 Кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим.

Рішенням Білогородської сільської ради від 03.02.2005 № 5 припинено право користування земельними ділянками ДЛГО «Київліс» в кварталі 51 виділ 8 площею 8,3 га, що розташовані в межах с. Білогородка, віднесено земельні ділянки до земель запасу Білогородської сільської ради. Питання відшкодування втрат лісогосподарського виробництва і переведення вказаних лісових земель до інших категорій не вирішено.

За таких обставин, зазначені земельні ділянки на підставі рішень Білогородської сільської ради зараховані до земель запасу сільської ради без зміни категорії земель в якій вони перебували на час припинення права користування земельними ділянками ДЛГО «Київліс».

Отже, цільове призначення земельної ділянки Білогородською сільською радою не змінювалося та земля залишилася в категорії земель лісового фонду.

На час прийняття рішення Білогородської сільської ради від 03.02.2005 № 5 діяв Генеральний план села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, розроблений Інститутом «УКРНДІПЦСБ» у 1998 році на основі матеріалів топозйомки, виконаної УКРНДІПЦСБ у 1997 році.

У вказаному Генеральному плані території зазначених земельних ділянок віднесені до земель лісового фонду та вкриті лісами високостовбурними з переважною хвойною породою дерев, середньою висотою 10 метрів.

Відповідно до Генерального плану поєднаного з детальним планом частин АДРЕСА_1 , затвердженого рішенням 28 сесії VІІ скликання Білогородської сільської ради від 31.08.2018 № 391, території зазначених земельних ділянок віднесені до територій зелених насаджень загального користування.

Враховуючи вищезазначене відведення земельних ділянок громадянам у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку відбувалось не за рахунок земель сільськогосподарського призначення, а за рахунок лісових ділянок, функціональне призначення яких Генеральним планом населеного пункту визначено як території зелених насаджень загального користування, Білогородська сільська рада затвердила документації із землеустрою у зв`язку з невідповідністю їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також затвердженій містобудівній документації.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель згідно з пункту «а» статті 21 Кодексу є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Перебуваючи на посаді службових осіб Білогородської сільської ради а саме: сільський Голова 2015-2020 р.р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; землевпорядник 2015-2020 р.р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; голова земельної комісії 2015-2020 р.р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; депутат ОСОБА_10 ; депутат 2015-2020 р.р. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; сільський Голова 2020 р. по теперішній час ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; землевпорядник 2020 р. по теперішній час ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; Голова земельної комісії 2020 р. по теперішній час ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; член земельної комісії 2020 р. по теперішній час ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; член земельної комісії 2020 р. по теперішній час ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; член земельної комісії 2020 р. по теперішній час ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; член земельної комісії 2020 р. по теперішній час ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , а також окремі депутати Білогородської сільської ради використовуючи своє службове становище, з усіх питань, які стосуються виділення у власність земельних ділянок забезпечили протиправне набуття на себе та членів своєї сім`ї через підконтрольних осіб земельних ділянок.

Крім того виявлено незаконну схему виведення земельної ділянки з власності територіальної громади с. Білогородка в приватну власність, шляхом зловживання службовим становищем службових осіб Білогородської сільської ради, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а саме земельних ділянок із кадастровими номерами :01:084:0030 - 0,7604 га та :01:082:0940 - 0.8539 га.

Протиправна схема, щодо заволодіння земельними ділянками :01:084:0030 - 0,7604 га та :01:082:0940 - 0.8539 га. полягала в створенні підроблених державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 .

В подальшому, з метою надання своїм діям вигляду законності та легалізазіції земельної ділянки, невстановлені особи залучили до вчинення вказаного злочину доньку ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 яка вступила у спадщину та набула право власності на земельні ділянки по підробленим державним актам. В подальшому було розроблено по підробленим документам інженером землевпорядником ОСОБА_21 технічну документацію, яка була затверджена Білогородською сільською радою.

Таким чином зазначені земельні ділянки набуті кримінально протиправним шляхом та є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

30.08.2024 та 28.10.2024 винесено постанову про визнання земельних ділянок із вказаними кадастровими номерами речовими доказами.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 209 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на на земельні ділянки з такими кадастровими номерами: :01:082:0940 - 0.8539 га., зареєстровано за ОСОБА_20 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заборонити державним органам та органам нотаріату вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною, зміною цільового призначення, поділом, заставою або іншого виду зміни власників щодо земельних ділянок, розташованих в с. Білогородка Київської області з наступними кадастровими номерами: :01:082:0940 - 0.8539 га., зареєстровано за ОСОБА_20 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1