Справа № 473/3519/24
Номер провадження1-кп/473/303/2024
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
ВИРОК

іменем України

"12" листопада 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працює, не військовозобов`язаного, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1.29 січня 1996 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.141 КК України в редакції 1960 року до 01 року 06 місяців позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 15 липня 1997 року по відбуттю строку основного покарання;

2.24 жовтня 1997 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.196 1 КК України в редакції 1960 року до 06 місяців позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 24 квітня 1998 року по відбуттю строку основного покарання;

3.26 квітня 1999 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.141 КК України в редакції 1960 року до 03 років 06 місяців позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 24 липня 2002 року по відбуттю строку основного покарання;

4.09 червня 2004 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 19 липня 2006 року за ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2006 року в порядку ст.81 КК України умовно достроково з невідбутою частиною основного покарання в виді позбавлення волі строком на 08 місяців 21 день;

5.23 грудня 2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 01 вересня 2017 року по відбуттю строку основного покарання;

6.21 березня 2018 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.190 КК України до 02 років обмеження волі, звільненого з місця обмеження волі 11 вересня 2018 року за ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 03 вересня 2018 року в порядку ст.81 КК України умовно достроково з невідбутою частиною основного покарання в виді обмеження волі строком на 10 місяців 17 днів;

7.14 грудня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185 КК України до 01 року позбавлення волі:

8.18 січня 2021 року Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 03 років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 19 вересня 2023 року по відбуттю строку основного покарання;

9.17 травня 2024 року Деснянським районним судом міста Києва за ч.4 ст.185 КК України до 05 років позбавлення волі,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисник адвокат ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

1. 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону, та діяв на час вчинення вказаних нижче діянь.

10 березня 2024 року приблизно о 19:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_11 проходив повз двір загального призначення біля багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На шворці для сушки білизни, обвинувачений ОСОБА_11 побачив дві пари кросівок торгівельних марок «Puma» та «Mango», що належали потерпілій ОСОБА_9 та сушилися у зазначеному дворі. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав пару кросівок торгівельної марки «Puma» вартістю 2552 гривні та пару кросівок торгівельної марки «Mango» вартістю 2880 гривень, та тримаючи їх в руках, покинув місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5432 гривні.

2. Крім того, 15 березня 2024 року приблизно об 11:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_11 прибув до терапевтичного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в приміщенні терапевтичного відділення даного медичного закладу, обвинувачений ОСОБА_11 зайшов до маніпуляційного кабінету, де на столі побачив мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy М13», котрий належав потерпілій ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy М13» вартістю 3910 гривень 20 копійок, та поклавши його до кишені куртки, покинув місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3910 гривень 20 копійок.

3. Крім того, 17 березня 2024 року приблизно о 16:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_11 проходив повз двір загального призначення біля багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи навпроти другого під`їзду вказаного багатоквартирного житлового будинку, обвинувачений ОСОБА_11 через незачинені двері другого під`їзду, в холі другого під`їзду побачив велосипед моделі «Formula Black Wood», котрий належав потерпілій ОСОБА_7 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав велосипед моделі «Formula Black Wood» вартістю 7242 гривні 40 копійок, покинувши на ньому місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 7242 гривні 40 копійок.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_11 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою вину повністю, погодився із вартістю та переліком майна, викраденого ним у потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , факти яких мали місце в березні місяці 2024 року в місті Вознесенську Миколаївської області. При цьому обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повністю відшкодовано спричинену їм матеріальну шкоду, шляхом повернення потерпілій ОСОБА_6 викраденого у неї мобільного телефону моделі «Samsung Galaxy М13», потерпілій ОСОБА_7 велосипеда моделі «Formula Black Wood», а потерпілій ОСОБА_9 двох пар кросівок торгівельної марки «Puma» та торгівельної марки «Mango».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів при повному визнанні вини обвинуваченим ОСОБА_11 у суда немає, оскільки обставини вчинення даних кримінальних правопорушень повністю підтверджені за допомогою доказів, які суд знаходить допустимими, належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Заявою від 19 березня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_9 звернулася до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та повідомила про таємне викрадення належних їй спортивних кросівок чорного кольору фірми «Mango» та спортивних кросівок білого кольору фірми «Puma», факт яких мав місце 10 березня 2024 року в період часу з 18:00 до 19:00 години, в місті Вознесенську Миколаївської області, коли дане спортивне взуття сушилися на шворці для сушки білизни на подвір`ї багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . /а.к.п. 73/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20 березня 2024 року з фототаблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 12:45 години до 13:10 години оглянуто територію подвір`я багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події виявлено відсутність будь якого взуття, котре б сушилися на шворці для сушки білизни на подвір`ї даного багатоквартирного житлового будинку. /а.к.п. 74, 75 76/.

Протоколом від 19 березня 2024 року огляду предметів, з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 18:05 години до 18:35 години оглянуто дві пари спортивних кросівок, а саме: спортивних кросівок чорного кольору фірми «Mango» та спортивних кросівок білого кольору фірми «Puma», належних потерпілій ОСОБА_9 , котрі були видані обвинуваченим ОСОБА_11 та були викрадені ним в вечірній час доби 10 березня 2024 року приблизно о 19:00 годині, в місті Вознесенську Миколаївської області, коли дане спортивне взуття сушилися на шворці для сушки білизни на подвір`ї багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . /а.к.п. 78, 79 81/.

Постановою органу досудового розслідування від 19 березня 2024 року, відповідно до якої речовими доказами за кримінальним провадженням визнано: дві пари спортивних кросівок, а саме: чорного кольору фірми «Mango» та білого кольору фірми «Puma», належних потерпілій ОСОБА_9 , які відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_9 повернуті їй на зберігання, як законній власниці даного спортивного взуття. /а.к.п. 82, 83/.

Заявою від 19 березня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_13 звернулася до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та повідомила про таємне викрадення належного їй мобільного телефону моделі «Samsung Galaxy М13», факт якого мав місце 15 березня 2024 року приблизно об 11:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області із приміщення маніпуляційного кабінету терапевтичного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, розташованого за адресою: вулиця 228 - ої Стрілкової дивізії, 26. /а.к.п. 85/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20 березня 2024 року з фототаблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 12:00 години до 12:25 години оглянуто приміщення маніпуляційного кабінету терапевтичного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, розташованого за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця 228 - ої Стрілкової дивізії, 26. Під час огляду місця події виявлено відсутність будь яких мобільних телефонів в приміщенні даного маніпуляційного кабінету терапевтичного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради. /а.к.п. 86, 87 90/.

Протоколом від 19 березня 2024 року огляду предмету, з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 19:10 години до 19:40 години оглянуто мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy М13», належний потерпілій ОСОБА_6 , факт викрадення якого мав місце 15 березня 2024 року приблизно об 11:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області із приміщення маніпуляційного кабінету терапевтичного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, розташованого за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця 228 - ої Стрілкової дивізії, 26. /а.к.п. 94, 95 97/.

Постановою органу досудового розслідування від 19 березня 2024 року, відповідно до якої речовим доказом за кримінальним провадженням визнано мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy М13», належний потерпілій ОСОБА_6 , котрий відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_6 повернутий їй на зберігання, як законній власниці даного мобільного телефону моделі «Samsung Galaxy М13». /а.к.п. 98, 99/.

Заявою від 17 березня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_7 звернулася до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та повідомила про таємне викрадення із під`їзду багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного їй спортивного велосипеда моделі «Formula Black Wood», факт якого мав місце 17 березня 2024 року в період часу з 16:00 години до 18:00 години. /а.к.п. 101/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17 березня 2024 року з фототаблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 18:35 години до 18:51 години оглянуто територію подвір`я та всіх під`їздів багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду місця події виявлено відсутність будь яких велосипедів на території подвір`я та всіх під`їздів даного багатоквартирного житлового будинку. /а.к.п. 102, 103 105/.

Протоколом від 19 березня 2024 року огляду предмету, з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 12:05 години до 12:35 години оглянуто спортивний велосипед моделі «Formula Black Wood», належний потерпілій ОСОБА_7 , факт викрадення якого мав місце 17 березня 2024 року приблизно о 16:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області із холу другого під`їзду багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . /а.к.п. 107, 108 110/.

Постановою органу досудового розслідування від 18 березня 2024 року, відповідно до якої речовим доказом за кримінальним провадженням визнано спортивний велосипед моделі «Formula Black Wood», належний потерпілій ОСОБА_7 , котрий відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_7 повернутий їй на зберігання, як законній власниці даного спортивного велосипеду моделі «Formula Black Wood». /а.к.п. 111, 112/.

Висновком №1527/24 судово товарознавчої експертизи від 20 березня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість досліджуваних об`єктів, з урахуванням зносу, становила:

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М13» модель «SM M135F/DS, бувший у використанні, у справному робочому стані, з пошкодженнями екрану, станом на 15 березня 2024 року 3910 гривень 20 копійок;

-велосипед марки «Formula Black Wood» з ручними гальмами, бувший у використанні, без пошкоджень, станом на 17 березня 2024 року 7242 гривні 20 копійок;

-пара жіночих кросівок торгової марки «Puma» розмір 38, верх з натуральної шкіри зі вставками з натурального замшу, гумова підошва, логотип «PUMA Cat» на п`яті, бувших у використанні, без пошкоджень, станом на 10 березня 2024 року 2552 гривні;

-пара кросівок торгової марки «Mango» розмір 37, текстильних, бувших у використанні, без пошкоджень, станом на 10 березня 2024 року 2880 гривень. /а.к.п. 118 123/.

Таким чином дані докази за кримінальним провадженням, надані сторонами кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, оскільки вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини обвинуваченого ОСОБА_11 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_11 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_11 за фактами таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , котрі мали місце в березні місяці 2024 року в місті Вознесенську Миколаївської області, суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 є щире каяття, активне сприяння розкриттю вчинених ним кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_11 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, котрі відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких умисних злочинів та відповідно до розділу VI Особливої частини КК України є кримінальними правопорушеннями проти власності.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_11 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_11 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_11 має базову загальну середню освіту, не працює, не є військовозобов`язаним, є не одруженим, на утриманні дітей не має, задовільно характеризуються за місцем проживання, є судимим, він не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатра та нарколога комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», а також в інших медичних закладах Миколаївської області. /а.к.п. 124 137/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , враховуючи тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, наслідки для потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , а також інші обставини справи, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основний вид покарання за ч.4 ст.185 КК України в виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про кримінальну відповідальність обвинуваченого ОСОБА_11 при призначенні йому остаточного основного покарання за ч.4 ст.185 КК України, оскільки вчинені ним кримінальні правопорушення за цим вироком скоєні в березні місяці 2024 року, тобто до ухвалення вироку відносно нього Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року /єдиний унікальний номер судової справи №754/6261/24, провадження № 1-кп/754/851/2024/, суд виходить з наступних висновків.

Відповідно до ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України. З цього правила є виключення, згідно з яким вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями КК України, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині КК України /ч.3 ст.32 КК України/.

За правилами ст.33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено.

У випадках сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК України (ч.2 ст.33 КК України), а покарання призначається окремо за кожне, яке входить до її складу, із подальшим визначенням остаточного покарання за правилами, передбаченими ст.70 КК України, які урегульовують порядок призначення покарання при сукупності кримінальних правопорушень.

Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК України повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

Кваліфікація двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України (тотожних кримінальних правопорушень), та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою.

Так, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчене кримінальне правопорушення, а решта - як готування до кримінального правопорушення чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті, частини статті КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Така правова позиція знайшла своє відображення в існуючій практиці Касаційного кримінального суду. У постановах колегій суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 травня 2018 року (справа №187/1354/15, провадження № 51-1017км18), Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 листопада 2018 року (справа №541/715/17, провадження № 51-7898км18) та від 10 липня 2019 року (справа № 723/1538/16-к, провадження № 51-8625км18), Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 січня 2020 року (справа № 585/1603/17, провадження № 51-3290км19) та від 29 липня 2020 року (справа № 541/715/17, провадження № 51-7898км18) визнано, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті /частини статті/ КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається і правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України не застосовуються.

Призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України при повторності тотожних кримінальних правопорушень призведе до застосування кримінального закону за аналогією, що прямо заборонено ч.4 ст.3 КК України та порушення вимог визначеності кримінального закону. До того ж правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень більш жорсткі, ніж у разі повторності, оскільки в останньому випадку суд не має права вийти за межі максимуму санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, а у разі застосування ст.70 КК України така можливість передбачена /якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень, що входить у сукупність, є умисним тяжким або особливо тяжким злочином/.

Таким чином, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч.1 ст.32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч.4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 82, 83, 98, 99, 111, 112/.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. /а.к.п. 117/.

У даному кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Крім того, згідно обвинувального акта у даному кримінальному провадженні /а.к.п. 1 8/, затвердженого 25 червня 2024 року прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно в умовах воєнного стану, за наступним епізодом: 16 березня 2024 року о 07:25 годині в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_14 прибув до неврологічного відділення Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, розташованого за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця 228 - ої Стрілкової дивізії, 26. Перебуваючи в приміщенні неврологічного відділення даного медичного закладу, обвинувачений ОСОБА_11 на столі медичного посту побачив мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi Note 9», що належить потерпілому ОСОБА_8 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi Note 9» вартістю 2912 гривень, що належав потерпілому ОСОБА_8 . Поклавши викрадений мобільний телефон моделі «Хіаоmi Redmi Note 9», що належить потерпілому ОСОБА_8 до внутрішньої кишені куртки, обвинувачений ОСОБА_11 покинув місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2912 гривень.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886 IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна. Так, згідно нової редакції ст.51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 гривень. Відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 гривень до 3028 гривень. Таким чином, з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 гривень. Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. При цьому суд бере до уваги приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі. На підставі зворотної дії закону, суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння. Згідно обвинувального акта у даному кримінальному провадженні /а.к.п. 1 8/, затвердженого 25 червня 2024 року прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_11 мобільного телефону марки «Хіаоmi Redmi Note 9», що належав потерпілому ОСОБА_8 , станом на 16 березня 2024 року становила 2912 гривень.

Тому, вказані дії обвинуваченого ОСОБА_11 , що мали місце 16 березня 2024 року при викраденні мобільного телефону марки «Хіаоmi Redmi Note 9», що належав потерпілому ОСОБА_8 , підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. Положення п. 4 1 ч.1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. За таких обставин, епізод кримінального провадження по обвинуваченню за ч.4 ст.185 КК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , що мав місце 16 березня 2024 року при викраденні мобільного телефону марки «Хіаоmi Redmi Note 9», що належав потерпілому ОСОБА_8 , підлягає закриттю на підставі п. 4 - 1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_11 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому основне покарання в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років 03 /три/ місяці.

Не застосовувати принципи поглинення часткового чи повного складання призначених покарань за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України за цим вироком та за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року, в зв`язку з тотожністю кримінальних правопорушень, котрі відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили, обрати в виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з 12 листопада 2024 року, тобто з моменту ухвалення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 01 травня 2024 року по 11 листопада 2024 року включно в установах попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, а також при виконанні вироку Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року /єдиний унікальний номер судової справи №754/6261/24, провадження № 1-кп/754/851/2024/.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 , за епізодом, що мав місце 16 березня 2024 року при викраденні мобільного телефону марки «Хіаоmi Redmi Note 9», що належав потерпілому ОСОБА_8 закрити на підставі п. 4 1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази за кримінальним провадженням: пару спортивних кросівок чорного кольору фірми «Mango» та пару спортивних кросівок білого кольору фірми «Puma», котрі відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_9 були передані їй на зберігання залишити потерпілій ОСОБА_9 , як законній власниці даного спортивного взуття. /а.к.п. 82, 83/.

Речовий доказ за кримінальним провадженням мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy М13», котрий відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_6 був переданий їй на зберігання залишити потерпілій ОСОБА_6 , як законній власниці даного мобільного телефону моделі «Samsung Galaxy М13». /а.к.п. 98, 99/.

Речовий доказ за кримінальним провадженням спортивний велосипед моделі «Formula Black Wood», котрий відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_7 був переданий їй на зберігання залишити потерпілій ОСОБА_7 , як законній власниці даного спортивного велосипеду моделі «Formula Black Wood». /а.к.п. 111, 112/.

Процесуальну витрату, яка документально підтверджена в судовому засіданні, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави /отримувач: Миколаїв.ГУК/ТГ м.Вознесенськ, розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 , код отримувача ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, код класифікації доходів бюджету: 21081100 400 /чотириста/ гривень 00 копійок за проведення судово товарознавчої експертизи №1527/24 від 20 березня 2024 року за експертною спеціальністю 12.1 «визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів». /а.к.п. 117/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1