КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 381/5157/24 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/824/3193/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2024 року щодо,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченому за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Арешт майна, накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року - скасовано.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду 12 червня 2023 року близько 15 год. 00 хв. за місцем проживання ОСОБА_9 ,: АДРЕСА_2 , відбувалося святкування сімейного свята, під час якого, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли до магазину, з метою придбання продуктів харчування та алкогольних напоїв. В цей час у вказаному будинку залишилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Цього ж дня, близько 21 год. 45 хв., на території вказаного домоволодіння між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_13 виник конфлікт на ґрунті ревнощів. У подальшому ОСОБА_12 , заступаючись за ОСОБА_13 , втрутилася в конфлікт між останніми, під час якого ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Цього ж дня, приблизно о 21 год. 56 хв., ОСОБА_12 зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_9 та повідомила про конфлікт з ОСОБА_8 , а останній в цей час пішов до місця свого мешкання.

Того ж дня, близько 22 год. 10 хв., ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 і домовився про зустріч з ним для з`ясування обставин вищезазначеного конфлікту. В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Так, цього ж дня, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілися на відкритій ділянці місцевості за адресою: Київська область, Фастівський район, селище Борова , на перехресті вул. Григорія Сковороди та вул. Польова.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , заздалегідь взявши з собою ніж, з метою умисного, протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до останнього, достовірно знаючи, що у верхній частині тулуба знаходяться життєво важливі органи, раптово наніс один удар ножем в передню ліву частину грудної клітки, в область серця, чим наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням 4-8 ребер зліва, верхньої долі лівої легені, лівобічним гемопневмоторакса, підшкірної емфіземи, від чого ОСОБА_9 впав на землю.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи напрямок нанесення ножового поранення та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_9 , маючи можливість надати першу медичну допомогу, зателефонувати в медичний заклад або покликати на допомогу, цього не зробив. Виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, вважаючи, що від отриманого поранення ОСОБА_9 помер, залишив останнього на відкритій ділянці місцевості за адресою: Київська область, Фастівський район, селище Борова, на перехресті вул. Григорія Сковороди та вул. Польова , де на той час нікого із сторонніх осіб не було. Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_9 було надано медичну допомогу та госпіталізовано до КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ».

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі та змінами до неї, захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 121 КК та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Зазначає, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України є необґрунтованими. Також вказує, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено наявності в діях ОСОБА_8 умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині. Натомість, докази на які послався суд першої інстанції, навпаки доводять ті обставини, на які вказувала сторона захисту щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 121 КК України. При цьому, захисник зауважує, що судом не надано належної оцінки тому факту, що немає жодних показів від свідків чи потерпілого про наявність наміру ОСОБА_8 на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану змінену апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України колегія суддів вважає неспроможними.

Так, в ході апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про вчинення ОСОБА_8 закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, зроблено на підставі сукупності зібраних, безпосередньо досліджених та оцінених у відповідності до вимог ст. 94 КПК України доказів.

Так, обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та відмовився від надання показань. Проте, допитай у судовому засідання потерпілий ОСОБА_9 надав суду покази, що 12 червня 2023 року до потерпілого, за місцем його проживання прийшла сестра ОСОБА_8 та запропонувала пом`янути бабусю, на що потерпілий разом з його дружиною погодились та випили 0,7 л горілки, після чого до них приєднався обвинувачений, але потерпілому довелось їхати у с. Мотовилівка за донькою і він покинув домівку разом з Ніною та Власюком. Коли ОСОБА_9 перебував у дорозі, то йому зателефонувала дружина і повідомила, що між нею та ОСОБА_8 стався конфлікт, він одразу зателефонував обвинуваченому та сказав, що їм потрібно поговорити і щоб він почекав поки потерпілий приїде додому. ОСОБА_9 повідомив, що під`їхав до будинку, де вже стояв ОСОБА_8 , вийшов з автомобіля та одразу підійшов до обвинуваченого, взяв його рукою за горло та попередив, що якщо ще раз він образить його дружину, то йому буде непереливки, після цього потерпілий пішов в сторону свого дому, але обернувшись побачив, як ОСОБА_8 йде за ним, підійшов до потерпілого та наніс удар ножем в грудну клітину і вигукнув: «Все!», у потерпілого пішла кров з рота та він впав. Через деякий час він зателефонував своєму товаришу Власюку та попросив викликати швидку допомогу. Потерпілий ОСОБА_9 додав, що йому робили дві операції у Фастівській лікарні та м. Києві.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами.

Досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази суд апеляційної інстанції вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для встановлення обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину, що підтверджує його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що про умисел ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_14 свідчить те, що він наніс удар ножем цілеспрямовано в ліву частину грудної клітки потерпілого, де розташовані життєво важливі органи, зокрема серце та легені, а також те, що після нанесення удару, обвинувачений витяг ніж і залишив потерпілого на місці події, не намагаючись надати йому першу допомогу чи викликати швидку, сподіваючись, що досяг своєї мети, адже наніс удар ножем в область серця потерпілого.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та підстав перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 121 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість та невмотивованість вироку суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, на думку колегії суддів призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 цілком відповідає ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4