Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/404/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2024 року, якою стосовно,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Романівка Глобинського району Полтавської області, з вищою освітою, одруженого, заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом, військова спеціальність-пілот, учасник бойових дій, учасник ліквідації наслідків ЧАЄС, нагороджений подяками, грамотами, нагрудними знаками, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави,- двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_10 , за погодженням з керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

За наслідком розгляду вказаного клопотання у його задоволенні відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Крім того, сукупність встановлених слідчим суддею грубих недоліків, надає слідчому судді можливість обмежитись мінімальним заходом забезпечення у цьому кримінальному провадженні. Позитивні характеристики за місцем роботи і проживання, разовий характер, необережна форма вини та перераховані недоліки пред`явленої підозри свідчать про відсутність виключного випадку для встановлення застави понад межу, встановлену статтею 182 КПК, при цьому визначення мінімальної застави, буде достатньою для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлена ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2024, якою відмовлено у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - скасувати

Постановити нову, якою задовольнити клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування до 28.08.2024 з визначенням розміру застави 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що прокурор належним чином про дату та час виходу суду з нарадчої кімнати повідомлений не був та про постановлення оскаржуваного рішення суду прокурору попри неодноразові звернення до суду стало відомо тільки 29.07.2024, що підтверджується відповідною розпискою про отримання рішення суду.

Ухвала слідчого судді від 19.07.2023 Кропивницькою спеціалізованою прокуратурою фактично було отримано поза строками на апеляційне оскарження, які сплинули 24.07.2024 року та прокурор фактично був позбавлений процесуальної можливості звернутись з апеляційною скаргою у визначений КПК України у 5 денний строк.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Окрім цього, висновки суду, викладені у даному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку сторони обвинувачення, слідчий суддя в порушення вимог ч. 4 ст. 194 КПК України в оскаржуваній ухвалі відмовив у задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча фактично відмовив стороні обвинувачення в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та застосував запобіжний захід у вигляді застави при цьому, ухвала не містить мотивів про відмову слідчому у застосуванні альтернативного запобіжного заходу, а також відсутня частково задоволена частина клопотання.

Також, при постановленні ухвали суд першої інстанції у повній мірі не врахував вагомості наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого санкцією статті, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а також наявну ситуацію в країні, та обставини злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 .

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення.

Зокрема неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєне військовою службовою особою, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду заступника командира військової частини, у військовому званні «полковник», тобто особою, яка повинна мати високі моральні якості, бути принциповим і непримиренним до порушень законів; особисто суворо додержуватися вимог закону; сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону; належно виконувати свої професійні обов`язки.

Крім того, дане кримінальне правопорушення (злочин) зумовлене тяжкими наслідками не лише охоронюваним законом державним інтересам, а й для суспільства в цілому. Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, враховуючи, що в разі доведення за результатами кримінального провадження його вини у вказаному кримінальному правопорушенні, йому загрожує реальне покарання, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, у тому числі, користуючись зв`язками у системі правоохоронних органів, шляхом виїзду за межі України, у тому числі через неконтрольовані пункти пропуску.

На даний час з військової служби не звільнений, за час роботи здобув велике коло зв`язків та знайомих у правоохоронних, контролюючих та судових органах, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої особисті зв`язки з працівниками у різних правоохоронних, контролюючих та судових органах з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, спричинення кримінальним правопорушенням збитків в сумі 700 014,00 грн., відшкодування яких за вироком суду буде покладено на підозрюваного, є суттєвою підставою для уникнення від кримінального переслідування та/або покарання.

Актуальним залишається ризик знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 через співслужбовців матиме доступ як до документації військової частини, яка на даний час у повному обсязі не вилучена, а тому зможе вжити достатніх заходів, спрямованих на створення штучних доказів його невинуватості у даному кримінальному правопорушенні та створення уявлення суду щодо неналежного та неповного проведення досудового розслідування та експертних досліджень.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконному впливу на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що, підозрюваний ОСОБА_8 може впливати та здійснювати тиск на військових службових осіб, які є свідками у цьому ж кримінальному провадженні, з метою надання останніми неправдивих показань та спотворення доказів, які можуть мати значення для кримінального провадження.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки наявність обґрунтованого ризику впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів у кримінальному провадженні, на цей час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити щодо останніх кримінальне правопорушення з їх метою залякування та зміни своїх показань до початку судового розгляду.

На переконання сторони обвинувачення є висока імовірність, що ОСОБА_8 знаходячись під заставою може продовжувати злочинну діяльність, адже ніщо не заважатиме підозрюваному, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчинення інших чи аналогічних злочинів.

Натомість, слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали взяв до уваги доводи сторони захисту, якими обґрунтовувалась необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді застави послався на норми Кримінального процесуального кодексу України, а не на конкретні факти які були досліджені в судовому засіданні, та не привів відповідних мотивів, а лише послався на необхідність застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Крім того, прокурор зазначає, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення може викликати негативний суспільний резонанс, негативне враження безладдя, безкарності, що свідчить про виключність випадку, та буде відповідати суспільним інтересам та співрозмірності тяжкості вчиненого злочину, та в даному випадку доцільною, необхідною та достатньою для забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків, слід для останнього визначити заставу у розмірі який перевищує максимальний розмір застави визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч гривень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували щодо задоволення апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 395 КПК України передбачено, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, то строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. Такий висновок сформульовано у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18) та зазначено, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження. У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК

Зважаючи на викладене, колегія суддів приймає до уваги доводи прокурора про поважність пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає, що пропущений строк підлягає поновленню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001945, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

В межах даного кримінального провадження 28.06.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а саме в недбалому ставленні до військової служб, тобто недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки на суму 700014,00 грн., вчиненої в умовах військового стану.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_8 підтверджується доданими до клопотання письмовими доказами, а саме: договіром № 139/В33-2022 від 21.04.2022 з додатками, актом про приймання матеріалів №1845 від 28.06.2022, висновками експертиз, положенням про військову частину витягом з наказу про призначення на посаду ОСОБА_8 , змістом протоколів допиту свідків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Підчас судового розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя встановив, що хоча прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але прокурор не вказав переконливі доводи та не долучив беззастережні докази недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 менш суворих видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, яке хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має високий рівень репутації, створив сталі міцні соціальні зв`язки, користується авторитетом в суспільстві. Має родину, утримує батьків, наявне стабільне джерело доходу та місце постійного проживання, добрий стан здоров`я, учасник бойових дій, ліквідатор наслідків аварії на ЧАЄС, має державні нагороди, відзнаки, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про те, що перебування ОСОБА_8 , під заставою не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам та сприяти виконанню процесуальних обов`язків підозрюваним, та те, що слідчий суддя не надав оцінку обставинам визначених ст. 178 КПК України є безпідставними, оскільки вказаним обставинам слідчий суддя надав правильну оцінку з приводу чого у мотивувальній частині ухвали наведені достатні мотиви.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, та те, що вказаний злочин може викликати негативний суспільний резонанс не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказане підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року.

Щодо посилання прокурора на те, що слідчий суддя зазначив про відмову у задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу хоча фактично частково задовольнив клопотання, вказане на переконання колегії суддів не є визначеною законом підставою для скасування судового рішення.

Апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 за час роботи здобув велике коло зв`язків та знайомих у правоохоронних, контролюючих та судових органах, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої особисті зв`язки з вказаними особами є безпідставними, оскільки не підтверджується об`єктивними доказами.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у повні мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, окрім того наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність застосованого запобіжного заходу прокурор/слідчий не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження прокурора, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором під час розгляду слідчим суддею, а також в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про поновлення строку задовольнити.

Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_12 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4