ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1099/24

Провадження № 11-сс/4820/293/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 18 травня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду від 01 липня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000155 від 18 травня 2024 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, громадянина України, не працює, неодруженого, має судимості,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» на строк до 27 серпня 2024 включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Постановлено у випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_7 звільнити з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

прибувати до слідчого СВ ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця роботи та проживання;

утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду;

здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженню, свої паспорти для виїзду за кордон.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави постановлено вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на старшого слідчого СВ ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 .

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 29 червня 2024 року.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 27 серпня 2024 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2024 року скасувати, а відносно підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що рішення слідчого судді місцевого суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що підлягає скасуванню.

Зокрема, наголошував на тому, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором не доведено наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що, перебуваючи на волі, ця особа може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, то є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави в меншому розмірі.

Разом з тим, посилався на те, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, який розходиться з практикою ЄСПЛ та Практикою України, а визначена застава в розмірі 121 120 грн є непомірно великою сумою для підозрюваного.

Підозрюваний має постійне місце проживання, є приватним підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю 3 групи, а тому немає підстав вважати, що він буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, указував, що прокурор та слідчий не довели належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, а обраний запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року за ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі на 1 рік, в силу ч.4 ст.70 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Старокостянтинівського районного суду від 24 вересня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнившись 24 липня 2023 року з місць позбавлення волі, на підставі ч.3 ст.82 КК України із заміною на виправні роботи невідбутий строк 1 рік 2 місяці 15 днів з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, на шлях виправлення не став та вчинив умисний злочини.

Так, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, отримав небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» та наркотичний засіб метадон обіг якого обмежено, переніс їх до свого фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до часу їх збуту, а саме 17 травня 2024 року, 18 червня 2024 року та 29 червня 2024 року, чим порушив правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

17 травня 2024 року у ОСОБА_7 , який будучи особою, яка офіційно не працевлаштована, без постійного джерела доходу, виник злочинний умисел незаконно збагатитись шляхом продажу наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин.

17 травня 2024 року близько 20 год 30 хв біля автобусної зупинки в м. Красилові на вул. Грушевського, яка розташована на виїзді з м. Красилова в напрямку м. Хмельницького, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 1 000 грн особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », паперовий згорток із порошкоподібною кристалічною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,160836 г, яку згідно з таблицею І списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено та дві таблетки в блістері, які містять у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), обіг якого обмежено, масою 0,0483084 г, який згідно з таблицею II списку №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

18 червня 2024 року близько 22 год 00 хв біля автобусної зупинки в м. Красилові на вул. Грушевського, яка розташована на виїзді з м. Красилова в напрямку м. Хмельницького, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 1 500 грн особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », п`ять таблеток в блістерах, які містять у своєму складі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, масою 0,1146 г, який згідно з таблицею II списку №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

29 червня 2024 року близько 17 год 20 хв на дорозі неподалік елеватора ТОАВ «Астарта-Київ» в м. Красилові на вул. Ярослава Мудрого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збув шляхом продажу за 1 000 грн особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », паперовий згорток із порошкоподібною кристалічною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», яку згідно з таблицею І списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Указані дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних. засобів, особливо небезпечної психотропної речовини, вчинені повторно.

29 червня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

30 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

У клопотанні слідчий посилався на ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, крім того ОСОБА_7 неодноразово судимий, зокрема звільнився 24 липня 2023 року з місць позбавлення волі, на підставі ч.3 ст.82 КК України із заміною на виправні роботи невідбутий строк 1 рік 2 місяці 15 днів з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, бо неодноразово судимий, востаннє вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року за ст.389 КК України, може незаконно впливати на свідка з метою зміни його показань.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до витягу у кримінальному провадженні №0000155 від 18 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна і дане кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ставлячи питання про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, сам підозрюваний та його захисник конкретних фактів порушення прав та законних інтересів органами досудового розслідування та слідчим суддею не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права.

Такі твердження не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом вилучення придбаного товару від 17 травня 2024 року; протоколом вилучення придбаного товару від 18 червня 2024 року; протоколом вилучення придбаного товару від 29 червня 2024 року; висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/123-24/6316-НЗПРАП від 29 травня 2024 року згідно якої вилучені речовини є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,160836 г, та наркотичний засіб метадон (фенадон), обіг якого обмежено, масою 0,0483084; висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/123-24/6316-НЗПРАП від 29 травня 2024 року згідно якої вилучена речовина є наркотичним засобом метадон, обіг якого обмежено, масою 0,0483084; допитами свідка ОСОБА_10 .

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного та його стан здоров`я, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» на строк до 27 серпня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3