печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.06.2023

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.06.2023.

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Слідчий ОСОБА_3 просив відмовити у задоволінні клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію слідчого, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що слідчий відділом Печерського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.06.2023.

За даними органу досудового розслідування ОСОБА_5 може бути причетний до злочинних дій у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.06.2023.

У рамках кримінального провадження №0001123 від 22.06.2023, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.06.2023, справа №757/26495/23-к, накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання, адвокат зазначає, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки досудове розслідування триває більше року, ОСОБА_5 не повідомлено про підозру та він не має ніякого відношення до цього кримінального провадження, разом з тим, квартиру, на яку накладено арешт, придбано в законний спосіб, що підтверджується доданими до клопотання документами.

Одночасно адвокат вказує на недоведеність підстав зазначених слідчим, щодо відповідності вказаної квартири критеріям ст. 98 КПК України, оскільки квартира зареєстрований на громадянку ОСОБА_5 у законний на те спосіб, та органом досудового розслідування не надано доказів, які б спростовували ці обставини.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Під час судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.06.2023, справа №757/26495/23-к, накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Також слідчим суддею встановлено, що відповідно до долучених до клопотання матеріалів, ОСОБА_5 є добросовісним набувачем, що прямо підтверджується договором купівлі продажу квартири 19.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , вказаний договір складений та засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, та на день розгляду клопотання у кримінальному провадженні 0001123 від 22.06.2023 взагалі не допитаний. Крім того, в провадженні не повідомлено жодній особі про підозру. До того ж, органом досудового розслідування остання слідча дія в провадженні була проведена 12.08.2023, під час якої у низки осіб було відібрано пояснення. Після цього інших необхідних слідчих дій (в тому числі експертиз, оглядів) не проводилось. Матеріали провадження не містять жодних відомостей які б спростовували добросовісність набуття права власності та володінні майном заявником, а також, що квартира набута ним внаслідок вчинення ним злочинних дій.

Окремо слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що навіть за теоретичної умови доведення факту шахрайських дій у вказаному кримінальному провадженні будь-ким, об?єкт за вироком суду, виходячи з норм цивільного та кримінального законодавства, не підлягатиме поверненню первісному власнику, оскільки це питання може бути вирішено виключно в порядку цивільного судочинства. Тому враховуючи наведене, а саме, добросовісність набуття права власності на майно заявником, відсутність будь-яких процесуальних дій в провадженні тривалий час (більше року), арешт наразі носить формальний характер і не відповідає цілям, передбачених ст.98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, на стійке переконання слідчого судді, подальше втручання державного органу у право на мирне володіння майном порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірну власність ОСОБА_5 , тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.06.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 28.06.2023 у справі №757/26495/23-к, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 43 кв.м. (житлова площа 18.8 кв.м.), яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1