ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/204/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1204/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.309 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 309 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000162 від 10.05.2023, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою базовою освітою, не одруженого, не працюючого, який раніше судимим не був, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 309 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки, відповідно до статті 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винним в тому, що маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, на початку листопада 2022 року у темний час доби, точної дати та часу під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено, на відкритій ділянці місцевості, розташованій між населеним пунктом смт Чкаловське та с. Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області, зірвав листя та гілки канабісу, які приніс за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив, тобто довів до стану готового для вживання, та зберігав без мети збуту. ОСОБА_8 зберігав зазначену наркотичну речовину у своєму житловому будинку та на території двору свого домоволодіння до 09.05.2023. Злочинна діяльність ОСОБА_8 була припинена співробітниками поліції, які 09.05.2023 в період часу з 17 год 12 хв по 18 год 01 хв під час огляду, що проводився за правилами обшуку у приміщенні та на території будинку АДРЕСА_1 , виявили та вилучили:

1) 4 склянки з кришками, в яких знаходилась речовина рослинного походження в сухому стані зеленого кольору;

2) 1 склянку з кришкою, в якій знаходилась речовина рослинного походження в сухому перемеленому стані зеленого кольору;

3) 1 паперовий згорток, в якому знаходилась речовина рослинного походження в сухому стані зеленого кольору;

4) речовину рослинного походження в сухому стані у вигляді гілок зеленого кольору.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-23-23/10637-НЗПРАП від 20.07.2023, надані на дослідження речовини рослинного походження, маса яких в перерахунку на суху речовину склала 77,1460 грам; 45,6057 грам; 71,0533 грам; 62,4104 грам; 76,4255 грам; 62,3949 грам; 53,8427 грам; 40,9074 грам; 66,6296 грам: 74,5803 грам; 10 942,1800 грам; 9,3424 грам; 44,7380 грам; 55,0390 грам; 73,6240 грам; 9,8987 грам; 5,2875 грам; 0,0640 грам; 0,0420 грам, - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121 -23/11377-НЗПРАП від 18.07.2023, надані на дослідження речовини рослинного походження, маса яких в перерахунку на суху речовину склала 53,4505 грам; 46,6114 грам; 36,0040 грам; 32,1556 грами, - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Загальна маса канабісу складає 11 771, 2114 грами, що згідно «Таблиці 1 переліку психотропних речовин», затвердженої постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 є особливо великим розміром.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2024 скасувати, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за частиною 3 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, тяжкість вчиненого обвинуваченим діяння, обсяг вилученої в обвинуваченого наркотичної речовини - а саме 11 771,2114 грам., відсутність на утриманні інших осіб, вчинення злочину та зберігання наркотичної речовини в особливо великому розмірі під час повномасштабного вторгнення рф, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого.

Прокурор вважає, що суд, приймаючи рішення щодо обґрунтованості звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, недостатньо врахував ступінь тяжкості скоєного засудженим кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого та дійшов безпідставного висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбування покарання.

На думку прокурора, призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням статті 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості злочину і особі засудженого через його м`якість, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394 та частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи оскаржуваний вирок з межах доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень статей 50,65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а також приписами, зазначеними в частині 1 статті 1 КК України, статті 2 КПК України.

Визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_8 за частиною 3 статті 309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільняючи останнього від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України, суд першої інстанції послався наступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та те, що від вчинення злочину тяжкі наслідки не настали, врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимим не був, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та мешкання, за яким скарг на нього не надходило.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 КК України, судом першої інстанції визнано - щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом першої інстанції встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, вважає його таким, що не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, встановлених статтями 50,65 КК України, оскільки суд першої інстанції в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке було вчинено ним в період воєнного стану, обсяг вилученої у обвинуваченого наркотичної речовини, дані щодо особи обвинуваченого, належним чином не мотивувавши його в цій частині.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, однак вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 309 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, а загальний обсяг вилученого у нього наркотичного засобу склав 11 771,2114 грам., що є особливо великим розміром.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначеним обставинам не було надано належної оцінки судом першої інстанції, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, засадам та меті покарання, визначеним статтями 50,65 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статей 75,76 КК України, що є підставами для скасування вироку у відповідній частині.

У зв`язку з викладеним, відповідно до статей 414, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати в частині застосування до призначеного ОСОБА_8 покарання положень статей 75,76 КК України і ухвалити новий вирок у відповідній частині, та призначити ОСОБА_8 покарання за частино 3 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, що на думку колегії суддів відповідає вимогам статей 50,65 КК України, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині застосування норм статей 75,76 КК України - скасувати та ухвалити новий вирок у відповідній частині.

Призначити покарання ОСОБА_8 за частиною 3 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченого в порядку виконання даного вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: