Справа № 526/2564/24
Провадження № 1-кс/526/354/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000498 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

08 липня 2024 року до Гадяцького районного суду звернувся слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000498 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вказуючи, що 05.07.2024 близько 18 год. 15 хв. в с.Веприк Миргородського району Полтавської області, на перехресті вул.Горбанівської та пров.Набережного ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом Іж-Планета-2, без реєстраційного номерного знаку та рухаючись з пасажиром ОСОБА_5 , не впорався з керуванням та допустив перекидання вказаного транспортного засобу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, за попереднім діагнозом КНП «Гадяцька МЦЛ», у вигляді: крайового перелому правого гомілково-ступеневого суглобу, відкритої рани правої стопи.

06.07.2024 за вказаним фактом старшим слідчим ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000498, з правовою кваліфікацією злочину за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

05.07.2023 на околиці с.Веприк Миргородського району на грунтовій дорозі між пров.Набережним даного населеного пункту та р.Псьол, в ході проведення огляду місця події слідчим виявлено та вилучено транспортний засіб мотоцикл Іж-Планета-2 чорного кольору з приєднаним до нього саморобним боковим причепом, який не зареєстрований в установленому законодавством України порядку та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вилучення вказаний транспортний засіб із механічними пошкодженнями в результаті описаної дорожньо-транспортної пригоди та слідами речовини бурого кольору, схожої на кров потерпілої ОСОБА_5 зберігаються на території ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м.Гадяч, вул.Гетьманська, 10.

Таким чином, за вказаних обставин до зазначеного мотоцикла Іж-Планета-2 з приєднаним до нього саморобним боковим причепом здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Вказаний мотоцикл Іж-Планета-2 з саморобним боковим причепом є матеріальним об`єктом, який містить відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Даний транспортний засіб є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди його вчинення, а тому він має значення для розкриття кримінального правопорушення та має значення речових доказів у даному провадженні.

Зважаючи на вище викладене, даний мотоцикл Іж-Планета-2 з саморобним боковим причепом відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши дане клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 06.07.2024 за № 0000498, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 06.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000498 від 06.07.2024 речовим доказом визнано: мотоцикл Іж-Планета-2 чорного кольору з приєднаним до нього саморобним боковим причепом (номерні позначення рами відсутні).

Дані про власника мотоцикла відсутні.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000498 від 06.07.2024 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучений 06.07.2024 року мотоцикл Іж-Планета-2 чорного кольору з приєднаним до нього саморобним боковим причепом (номерні позначення рами відсутні), є такими, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідча суддя дослідила зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшла обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на мотоцикл з приєднаним до нього саморобним боковим причепом, є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 06.07.2024 року їх визнано речовими доказом в кримінальному провадженні, як такий, що зберіг на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав), не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню виконання процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні, оскільки зазначені у клопотанні мотоцикл з приєднаним до нього саморобним боковим причепом відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, тому для прийняття процесуальних рішень та запобіганню знищення чи пошкодження або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на мотоцикл з приєднаним до нього саморобним боковим причепом, вилучені під час проведення огляду місця події, так як зазначений захід забезпечення кримінального провадження відповідає завданням кримінального судочинства.

Керуючись статтями ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000498 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000498 від 06.07.2024 арешт на майно вилучене під час проведення огляду місця події 05.07.2024 на околиці с.Веприк, Миргородського району, між пров.Набережним даного населеного пункту та р.Псьол, а саме на мотоцикл Іж-Планета-2 чорного кольору з приєднаним до нього саморобним боковим причепом (номерні позначення рами відсутні), не зареєстрованого в установленому законодавством України порядку, фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (моб.тел. НОМЕР_1 ), що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном (в тому числі з забороною проведення відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу).

Місцем зберігання даних транспортного засобу визначити ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м.Гадяч, вул.Гетьманська, 10.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1