Провадження № 1-кп/638/118/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднанні в одне провадження кримінальні провадження № 0001889 від 19.03.2013, № 0000121 від 02.05.2013 та № 0000876 від 15.12.2012 з обвинувальними актами у відношенні :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3, 4 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебувають об`єднанні в одне провадження кримінальні провадження № 0001889 від 19.03.2013 за ознаками ст. 190 ч. 1 КК України, № 0000121 від 02.05.2013 ст. 190 ч. 3 КК України та № 0000876 від 15.12.2012 за ознаками ст. 190 ч. 4 КК України з обвинувальними актами у відношенні у відношенні ОСОБА_5 , у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3, 4 КК України.

Обвинувальним актом № 0001889 від 19.03.2013, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підсудному ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, в тому, що він 10 липня 2012 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, переслідуючи корисний мотив, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 , заволодів належними останньому грошовими коштами у сумі 15800 доларів США, що є еквівалентом 126289,4 гривен.

Вказані дії підсудного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, а саме як : заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 19.03.2013 за № 0001889 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

25.06.2013 ОСОБА_5 уповноваженим слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

Крім того, обвинувальним актом № 0000121 від 02.05.2013, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підсудному ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, в тому, що він 01 червня 2012 року, 09 липня 2012 року та 03 жовтня 2012 року, перебуваючи у м. Харкові, діючи умисно, переслідуючи корисний мотив, шляхом обману потерпілого ОСОБА_11 , заволодів належними останньому грошовими коштами у загальній сумі 19400 доларів США, що є еквівалентом 155545 гривен та є великим розміром.

Вказані дії підсудного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, а саме як : заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 02.05.2013 за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

30.07.2013 ОСОБА_5 уповноваженим слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Крім того, обвинувальним актом № 0000876 від 15.12.2012, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підсудному ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, в тому, що він в період з грудня 2010 року по 30.09.2012, перебуваючи у м. Харкові, діючи з єдиним умислом, переслідуючи корисний мотив, шляхом зловживанням довірою потерпілого ОСОБА_12 , заволодів належними останньому грошовими коштами у загальній сумі 94400 доларів США, що є еквівалентом 769036 гривен та є особливо великим розміром.

Вказані дії підсудного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, а саме як : заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 15.12.201 за № 0000876 від 15.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

20.08.2013 ОСОБА_5 уповноваженим слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, 3 КК України та закриття кримінальних проваджень № 0001889 від 19.03.2013, № 0000121 від 02.05.2013 та № 0000876 від 15.12.2012 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому підсудний ОСОБА_5 зазначив, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3, 4 КК України, визнає частково, наголошуючи на тому, що він повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, у період дії в Україні карантинних обмежень у зв`язку з епідемією КОВІД, у період 2019-2020 років за станом здоров`я не мав можливості приймати участь у судових засіданнях, про наявність розшуку йому відомо не було.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення клопотання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 не заперечували, наголошуючи на наявності підстав для закриття кримінальних проваджень № 0001889 від 19.03.2013, № 0000121 від 02.05.2013 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначили, що ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся. На теперішній час з моменту вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, сплило більше ніж 10 років.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 заперечувала, наголошуючи на відсутності підстав для закриття кримінального провадження № 0000876 від 15.12.2012 у зв`язку з тим, що на даний час строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення- особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, не закінчилися.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення судового розгляду до суду не звернулися.

Судова колегія, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає клопотання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 з приводу звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінальних проваджень № 0001889 від 19.03.2013, № 0000121 від 02.05.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3 КК України, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, а клопотання в частині звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження № 0000876 від 15.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення-особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п.п. 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло : два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п.1); три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п.2); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у п. 2 цієї статті (п.3); десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (п.4); п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно приписів ч.ч. 2,3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст. 190 ч.ч. 3, 4 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованих ОСОБА_5 протиправних діянь, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3, 4 КК України (в редакції КК України із Законом № 270-VІ від 15.04.2008), на момент їх скоєння, передбачено альтернативне кримінальне покарання, а саме : за ч. 1 ст. 190 КК України : штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років; за ч. 3 ст. 190 КК України : позбавленням волі на строк від 3 до 8 років; за ч. 4 ст. 190 КК України : позбавленням волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

У судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправні діяння, кримінальна відповідальність за які передбачена ст. 190 ч. 1, 3 КК України, у вчиненні яких органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_5 , вчинені останнім в період з червня 2012 року по жовтень 2012 року включно, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 4 КК України у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_5 , вчинене останнім в період з грудня 2010 року по 30.09.2012 включно.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1-3, 5 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправні діяння, кримінальна відповідальність за які передбачена приписами ст. 190 ч.ч. 1, 3, 4 КК України, у вчиненні яких органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься, відповідно, до категорії кримінального проступку (ст. 190 ч. 1 КК України), тяжкого злочину (ст. 190 ч. 3 КК України), особливо тяжкого злочину (ст. 190 ч. 4 КК України).

Відповідно до приписів ст.ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебуває, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, після жовтня 2012 року повторних кримінальних правопорушень не вчиняв.

При цьому, судовою колегією зазначається, що хоча після вчинення зазначених кримінальних правопорушень, підсудний ОСОБА_5 оголошувався в розшук ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.06.2019, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупинявся і відновлювався з дня з`явлення ОСОБА_5 із зізнанням, а саме з 19.06.2020, однак на час постановлення судового рішення загальний диференційований строк давності по кримінальному провадженню становить 11 років 04 дня, а загальний строк давності за ст. 190 ч.ч. 1, 3 КК України, становить більше ніж 5 та 10 років, що є безумовною підставою для застосування у відношенні підсудного ОСОБА_5 приписів ст. 49 КК України - звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказаний висновок суду ґрунтується на положеннях КК України, так як системний аналіз приписів ст. 49 КК України свідчить про те, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 ст. 49 КК України (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - кримінального проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Вказаний правовий висновок викладений в Постанові ВП ВС від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22).

Між тим, як загальний строк давності за ст. 190 ч. 4 КК України, становить більше ніж 15 років, а тому на час постановлення судового рішення зазначений загальний строк давності не сплив, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування приписів ст. 49 КК України щодо та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження № 0000876 від 15.12.2012.

Крім того, підсудному ОСОБА_5 під час судового розгляду у судовому засіданні, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була йому зрозуміла.

При цьому, підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень - кримінального проступку та злочинів визнав частково.

Судова колегія вважає, що невизнання у повному обсязі підсудним ОСОБА_5 свої вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Судова колегія зауважує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Судова колегія зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Судова колегія вважає, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У зв`язку з чим, судова колегія вважає можливим звільнити підсудного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч. 1, 3 КК України, так як з дня вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме, відповідно, три роки та десять років, а кримінальні провадження № 001889 від 19.03.2013 та № 0000121 від 02.05.2013 у відношенні ОСОБА_5 закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

В іншій частині клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Запобіжний засіб у відношенні ОСОБА_5 на час судового провадження не обирався.

Заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 цивільні позови про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_5 заподіяної матеріальної та моральної шкоди, відповідно, матеріальна шкода у розмірі 127000 гривен та 159000 гривен, моральна шкода у розмірі по 25000 гривен кожному, відповідно до приписів ст.ст. 128 ч. 7, 129 КПК України підлягають залишенню без розгляду.

Вказані цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальним провадженням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 369-372, 376, 395 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 «Про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.ч 1, 3 КК України та закриття кримінальних проваджень № 0001889 від 19.03.2013 та № 0000121 від 02.05.2013 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності», - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності в частині вчинення кримінальних правопорушень а саме : передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України у кримінальному провадженні № 0001889 від 19.03.2013; передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України у кримінальному провадженні № 0000121 від 02.05.2013, а кримінальні провадження № 0001889 від 19.03.2013 та № 0000121 від 02.05.2013 у відношенні ОСОБА_5 закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 на час судового провадження, по зазначеним кримінальним провадженням не обирався.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_5 заподіяної матеріальної та моральної шкоди, відповідно, матеріальна шкода у розмірі 127000 гривен та 159000 гривен, моральна шкода у розмірі по 25000 гривен кожному, - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 право на їх пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальним провадженням відсутні.

У задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 «Про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та закриття кримінального провадження № 0000876 від 15.12.2012 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності», - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2024 року.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2