справа № 361/116/24
провадження № 1-кп/361/738/24
ВИРОК

Іменем України

13 вересня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Бровари кримінальне провадження №0003825 від 02.11.2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працюючого на посаді слюсара ТОВ «Драйв- транс», не депутата, не інваліда, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2023 року, близько о 17 годині 02 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Чорних Запорожців в місті Бровари Київської області в напрямку від бульвару Незалежності до вулиці Марії Лагунової, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїжджій частині АДРЕСА_2 , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху України), яким передбачено, що

- «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», продовжив рух по нерегульованому пішохідному переходу, по якому на той час зліва направо відносно напрямку руху автомобіля рухався пішохід, не зменшивши при цьому швидкість та не зупинившись, не дав дорогу пішоходу, чим порушив п. 18.1. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що:

- «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої тім`яної області, струсу головного мозку; переломів 10-го грудного - 2-го поперекового хребців, переломів 10-12 ребер справа, достороннього гемопневмотораксу з компресією правої легені.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 18.1. Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування. Обвинувачений показав, що 01 листопада 2023 року, близько о 17 годині 02 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Чорних Запорожців в місті Бровари Київської області в напрямку від бульвару Незалежності до вулиці ОСОБА_8 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїжджій частині АДРЕСА_2 , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху України), внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження Усвідомлює, що вчинив протиправні дії. У скоєному щиро розкаявся, жалкує, що так сталося. Цивільний позов не визнав оскільки матеріальну шкоду потерпілій відшкодував повністю, в частині заявлених вимог про відшкодування потерпілій моральної шкоди заперечує, вважає доводи необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в той день вона о 17 годині 02 хвилин, переходила нерегульований пішохідний перехід, який знаходиться на проїжджій частині вулиці Чорних Запорожців біля будинку АДРЕСА_2 . Була впевнена, що обвинувачений керуючи автомобілем бачить її, тому продовжувала рух. Від болю при ударі в наслідок наїзду на неї автомобілем під керуванням ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди, вона одразу втратила свідомість і опритомніла лише перебуваючи в лікарні.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в повній мірі підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні, а саме:

-даними з витягу з ЄРДР №0003825 від 02.11.2023, відповідно до якого реєстратор ОСОБА_9 02.11.2023 вніс відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України;

-комплексом даних, які відображені у протоколі огляду місця ДТП та доданих до нього схеми та ілюстративної таблиці місця ДТП, відповідно до якого 01 листопада 2023 року, близько о 17 годині 02 хвилин, на нерегульованому пішохідному переході, який знаходиться на проїжджій частині АДРЕСА_2 сталася ДТП наїзд на пішохода автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7

-відомостями, які відображені у висновку експерта №СЕ-19/111-23/60073-ІТ від 15.11.2023, відповідно до якого на момент огляду автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та підвіска знаходяться в працездатному стані;

-даними, які знайшли своє відображення у висновку експерта №118 від 26.12.2023 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичної допомогою 22.08.2019 о 13:34, у неї мали місце тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої тім`яної області, струсу головного мозку; переломів 10-го грудного - 2-го поперекового хребців, переломів 10-12 ребер справа, достороннього гемопневмотораксу з компресією правої легені.

Виявлені тілесні ушкодження свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, що могло бути при обставинах (ДТП - зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом), у строк (01.11.2023 р) вказаних у постанові, оцінюються в комплексі та відносяться до категоріїтяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

-відомостями, які містяться у висновку експерта №№СЕ-19/111-23/67869-ІТ від 20.12.2023 року, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог 12.2. та п. 18.1. Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Mercedes-вenz» моделі «Sprinter314CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.

Крім того, в судовому засіданні досліджено характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_7 .

Враховуючи думку всіх учасників кримінального провадження, які вважали недоцільним проведення допиту свідків, на підставі повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає недоцільним виклик та допит свідків по даному кримінальному провадженню.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі, підтверджується сукупністю досліджених доказів, які визнані судом належними та допустимими.

Провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази сторонами кримінального провадження, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуальних законів чинних на момент проведення процесуальних дій, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 .

Судом також повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених досліджених доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні злочину випливає із сукупності вище встановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, як в цілому, так і в деталях, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні інкримінованих злочинних дій, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який характеризується необережною формою вини; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав, щиро кається у вчиненому та критично ставиться до своєї поведінки. Дані про його особу, зокрема: під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності; наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому суд, враховуючи обставини даної справи та особу ОСОБА_7 , його негативне ставлення до вчиненого, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, а тому, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд дійшов висновку про можливість не застосування до ОСОБА_7 даного додаткового покарання, враховуючи те, що обвинувачений порушив Правила дорожнього руху з необережності, працює як волонтер, надаючи допомогу Збройним силам України по перевезенню гуманітарної допомоги.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 129, абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

У справі потерпілими заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Потерпіла просила стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 24814, 29 грн та на відшкодування моральної шкоди 580 000 грн.

В ході судового розгляду справи, потерпіла направила до суду заяву у якій вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно сплатив заподіяну їй майнову шкоду, у сумі 24814,29 грн.

В частині щодо стягнення з обвинуваченого моральної (немайнової) шкоди, заявлені нею позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначила, що заподіяні їй, в внаслідок ДТП тяжкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої тім`яної області, струсу головного мозку, переломів 10-го грудного - 2-го поперекового хребців, переломів 10, 11, 12 ребер справа, двостороннього гемопневмотораксу з компресією правої легені, спричинили необхідність двох оперативних втручань в її організм та два пневмоторакса (видалення рідини із порожнини легенів). Все це супроводжувалось постійним нестерпним болем та величезним стресом для неї.

Отримані тяжкі травми негативно вплинули на її постійне лікування онкологічного захворювання, яким вона страдає з 2020 року, в наслідок якого є інвалідом 3 групи.

Крім фізичного болю, пережитого внаслідок тілесних ушкоджень, прийшовши до тями, вона перенесла сильні моральні страждання, нервове напруження та страх, спочатку від того, що вона ледь не загинула, а далі - що отримала серйозне ушкодження здоров`я, наслідки якого навіть за умови повного і якісного курсу лікування не зможуть бути повністю усунені. Ці фактори негативно вплинули на її особистість та унеможливлюють повноцінне повернення до її звичайного способу життя. Ускладнюють лікування онкологічного захворювання.

До теперішнього часу вона перебуває на амбулаторному лікуванні, її пересування супроводжується нестерпними болями. Період повного виліковування та реабілітації затягується на довгий період часу. Через це я постійно перебуваю у стресовому стані, який супроводжується періодичними депресіями.

Після часткового одужання її глибокі страждання посилились ще більше, коли дізналась про величезні для її сім`ї суми коштів, які витрачаються на її лікування.

Чоловік ОСОБА_10 , являється інвалідом 2 групи (інвалід війни) в зв`язку чим роботи немає, а його матеріальним забезпеченням являється пенсія.

Через значні борги вона постійно знаходиться у стресовому стані, який супроводжується глибокою депресією. Також необхідність продовження лікування, яке потребує немалих коштів, викликає у неї страх за своє майбутнє та вину за те, що майже всі гроші витрачаються виключно на її лікування всупереч потребам її сім`ї.

Крім того, спричинення їй тілесних ушкоджень призвело до істотного погіршення якості її життя. Вона не може працювати повноцінно, як раніше. Це призводить до погіршення її морального стану та настрою, формує почуття власної неповноцінності.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не вжив жодних заходів щодо відшкодування їй принаймі матеріальної шкоди, яку він заподіяв. Жодного разу він не просив вибачення за свої дії, що лише підсилювало мої моральні страждання.

ОСОБА_7 подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що для відшкодування позову в частині заявлених вимог про стягнення матеріальної він оплатив потерпілій 25 000,00 грн. які грошовим переказом через Укрпошту 20 березня 2024 року переказав на ім`я потерпілої і цивільного позивача. В підтвердження такого грошового переказу долучив до відзиву на позовну заяву поштове повідомлення про здійснення грошового переказу. В частині заявлених вимог про відшкодування потерпілій моральної шкоди заперечує, вважає доводи необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Захисник обвинуваченого проти задоволення позовних вимог також заперечував, вказав, що на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_7 , як водія автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 314 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована на підставі та в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ОСОБА_7 мав Поліс № ЕР- 215643551 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зокрема, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mersedes- benz» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в Страховика - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп» і дія вказаного вище страхового полісу поширювалася на період часу з 11.07.2023 до 10.07.2024, тобто на день ДТП.

Відповідно до вказаного вище Полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (або Поліс ОСЦПВВНТЗ) - страхова сума відшкодування внаслідок ДТП з вини водія автомобіля «Mersedes-benz» д.н.з. НОМЕР_1 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 320 тис. грн., а страхова сума за шкоду заподіяну майну - 160 тис. грн.

Вважає, що заподіяна моральна шкода потерпілій підлягає відшкодуванню виключно страховою компанією в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просив у позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (ст. 13 ЦПК).

Відповідно до статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з положеннями частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як було встановлено вище обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Не заперечує, що він не є він власником вказаного автомобіля. На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди на автомобіль існував страховий поліс № ЕР- 215643551 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі та в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_7 вказав, що на момент ДТП до страхової компанії він не звертався, відповідного робітника страхового комісара, для встановлення обставин ДТП та подальшого оформлення страхових виплат він не викликав. В ході судового розгляду справи даних, які б спростували вказані обставини суду не надано та в ході судового провадження не здобуто.

За таких обставин, вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої злочином, регламентується нормами ЦК України.

Вищезазначеними висновками суду ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Указані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпіла перенесла ряд негативних емоцій у виді психологічного стресу і порушення звичного ритму життя, пов`язаного з розладом здоров`я і перебувала на довготривалому стаціонарному лікуванні, витрачала час та докладали додаткових зусиль для відновлення й організацію звичайного способу свого життя, який було порушено внаслідок дій обвинуваченого.

Таким чином, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 300 000 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з душевними та психологічними стражданнями, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення та підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що у цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим заподіяної ним шкоди потерпілій.

Таким чином, позов потерпілої ОСОБА_4 , про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи викладене, суд уважає за необхідне скасувати арешт на майно, яке накладено ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2023, - автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_7 - повернути власнику.

-оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави:

- 1912 гривень 00 копійок, за проведення судової інженерно- транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/60073-ІТ від 15.11.2023 року.

- 1912 гривень 00 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/60067-ІТ від16.11.2023 року.

- 4543 гривень 68 копійок, за проведення судової інженерно- транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/67869-ІТ від 20.12.2023 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1