У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.11.2024 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.11. 2024 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що слідчий суддя прийшов до висновку про обгрунтованість підозри, надавши перевагу матеріалам наданим слідчим, а не поясненням підозрюваного, наданим в судовому засіданні, без мотивування їх відхилення.

На думку захисника, жоден ризик, передбачений ч.1 ст. 171 КПК України стороною обвинувачення не було доведено.

Також захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, того, що він раніше не судимий та вважає, що з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_6 наявна можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окрім того, захисник вважає, що слідчий суддя, не визначивши розмір застави, безпідставно не обгрунтував таке рішення.

Також захисник стверджує, що 60-денний строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 спливає 13.11.2024р., а не 15.11.2024р., як визначив слідчий суддя, оскільки підозрюваного було затримано 15.09.2024р.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000686 від 07.05.2024 в тому числі за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, з метою збуту незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 05.06.2024 близько 14:50, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 збув, шляхом продажу за 600 гривень ОСОБА_8 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/3343-НЗПРАП від 20.06.2024, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,3066 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 05.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, повторно, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 24.06.2024 близько 11:52, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , збув, шляхом продажу за 1200 гривень ОСОБА_8 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/3794-НЗПРАП від 23.07.2024, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,4659 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 24.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, повторно, незаконно, з метою збуту придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 15.09.2024 близько 11:00, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , збув, шляхом продажу за 1500 гривень ОСОБА_8 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,75 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 15.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

15.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України в порядку ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_6 затримано.

16.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000686 від 07.05.2024 в тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Зауважено, що 15.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 затримано та 16.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, за які законом передбачено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків: ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, а на цей час свідків ще не допитано судом, а отже підозрюваний може здійснювати вплив на них з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також, з врахуванням того, що підозрюваний не працює, не має офіційних джерел доходу, підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин з метою збуту, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, припинив злочинну діяльність лише після втручання правоохоронних органів, все в сукупності свідчить про ймовірність продовження підозрюваним злочинної діяльності.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України

Враховуючи фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, вчинення злочину в умовах воєнного стану, відомості про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_6 одружений, має дітей, але діти з дружиною мешкають окремо, має постійне місце проживання, не працює та офіційного джерела доходу не має, раніше не засуджувався, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Твердження захисника, що слідчий суддя, не визначивши розмір застави, безпідставно не обгрунтував своє рішення не знайшли підтвердження.

Так, слідчим суддею зазначено в рішенні, що з врахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та беручи до уваги відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги захисника, що під час постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, слідчий суддя допустився помилки, щодо визначення строку дії ухвали до 15.11.2024 року включно.

Згідно положень ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З матеріалів провадження вбачається, що 15.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_6 було затримано і 16.09.2024р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а отже 60 днів спливають 13.11.2024 року, тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2024 року, щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000686 від 07.05.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, до 13.11.2024р. включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: