ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2500/24 Номер провадження 11-кп/814/1869/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000281 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000281 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого неповнолітню дитину, на підставі ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 та ч.3 ст.149, ч.1 ст.309 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 22 вересня 2024 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Алейськ Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, на підставі ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 та ч.3 ст.149 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 22 вересня 2024 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого. непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, на підставі ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 та ч.3 ст.149 КК України, продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 25 вересня 2024 року з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, батьків похилого віку, а на його утриманні перебуває неповнолітній син.

Наголошує, що мати обвинуваченого страждає на ряд хронічних захворювань, не може самостійно доглядати за собою, вести господарство, самостійно пересуватись та, як наслідок, позбавлена можливості самостійно спуститись в укриття у разі оголошення повітряної тривоги, оскільки проживає на 9-му поверсі.

Вказує про відсутність інших осіб, які мають можливість доглядати за батьками, оскільки рідна сестра підзахисного проживає за межами України.

Зауважує, що обвинувачений не намагався переховуватись від суду та не вчиняв дій, спрямованих на здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Звертає увагу на позицію потерпілих, які зазначили про відсутність претензій до обвинуваченого та заперечили застосування ним фізичного насильства.

Вказує, що сама лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не можу бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Наголошує, що визначений судом розмір застави є занадто обтяжливим для обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, всупереч твердженням захисника, належним чином оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та особливо тяжкого злочину проти волі, честі та гідності особи, конкретні обставини провадження, необхідність дослідження доказів, що не можливо до закінчення строку тримання під вартою.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

При цьому, апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту не змінилися обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

На думку колегії суддів, суд правильно вказав про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна чи без такої.

При цьому, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, апеляційний суд враховує підвищену суспільну небезпеку кримінального правопорушення, передбаченого ст.149 КК України, оскільки під час його вчинення відбувається незаконний вплив на закріплені у ст.28 та ст.29 Конституції України права на повагу до своєї гідності, свободу та особисту недоторканність, що в свою чергу свідчить про обов`язок суду своїм рішенням забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Висновки суду про відсутність міцних соціальних зв`язків підтверджуються даними про особу обвинуваченого, який не має сім`ї, не працює та не має офіційних джерел доходів.

Крім того, як зазначив обвинувачений, його неповнолітня дитина проживає окремо разом з матір`ю. При цьому, будь-яких доказів, що підтверджували б факт утримання обвинуваченим своєї дитини матеріали провадження не містять.

Наявність батьків похилого віку, які мають незадовільний стан здоров`я, а також відсутність у потерпілих претензій до ОСОБА_8 в даному випадку не спростовують висновків суду та не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Крім того, на думку колегії суддів, місцевий суд правильно вказав про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення з огляду на спосіб та обставини інкримінованого злочину, його тривалість, а також роль ОСОБА_8 , який за версією органу досудового розслідування був організатором його вчинення.

Вказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи та апеляційна скарга обвинуваченого не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення визначеного ОСОБА_8 розміру застави є непереконливими.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 цього Кодексу, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Висновок суду щодо розміру застави належним чином умотивований, узгоджується з наведеними вимогами закону, ураховує конкретні обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан ОСОБА_8 , дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Крім того, розмір застави визначений тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_8 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає дозадоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0000281 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4