30.08.2024 Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/7048/24
Провадження № 1-кп/644/789/24
У Х В А Л А
26 серпня 2024 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 обвинуваченого, секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження
у с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 15.04.2024 близько 10 години знаходячись у гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з гаманця ОСОБА_6 , який знаходився в спальній кімнаті, грошові кошти в сумі 1400 гривень. Заволодівши викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1400 грн.
Крім того, 20.05.2024 близько 10 години ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи умисел, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку особистих речей ОСОБА_7 , а саме 6 тарілок діаметром 18 см зі склокераміки фірми «Lumines», вартістю 267 гривень та 6 тарілок діаметром 25 см зі склокераміки фірми «Lumines», вартістю 332 гривні 40 копійок. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 559 гривень 40 копійок.
Крім того, 05.06.2024 приблизно о 09:30 ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна Реалізуючи умисел, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі спальної кімнати свого вітчима ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 1000 гривень. Заволодівши викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Вказані вище дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за заволодіння чужим майном.
Обвинувачений ОСОБА_5 висловив згоду на закриття кримінального провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.
Відтак суд доходить висновку, що станом на час пред`явлення ОСОБА_5 обвинувачення існували підстави для кваліфікації протиправних дій останнього, як кримінальних правопорушень, так як вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 становила більше 302 грн. 80 к.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).
З обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 скоїв у період з квітня 2024 по червень 2024.
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становить 3028 грн.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим по кожному з епізодів обвинувачення на суму, яка не перевищувала 1400 грн.
Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1ст. 5 КК України).
Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у заволодінні чужим майном шляхом шахрайства вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_5 діянь, оскільки вартість майна, у викраденні якого він обвинувачується, згідно обвинувального акта, становить від 559,40 грн до 1400 грн по кожному епізоду пред`явленого обвинувачення, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).
Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.
Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1ст. 479-2 КПК України).
Згідно з ч. 3ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 висловив згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України.
Згідно ч.2ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).
Згідност.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1ст.5КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.
Положення п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.
За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 372,376, 479-2 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність таких діянь.
Речові докази залишити у володінні власника за належністю.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, скасувати, ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1