Справа № 461/7942/23
Провадження № 1-в/461/218/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання начальника Охтирського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

начальник Охтирського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області ОСОБА_4 звернулась в суд з поданням про приведення вироку Галицького районного суду м.Львова від 28.09.2023 у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання мотивує тим, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку Охтирського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області. Вказує, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 9 серпня 2024 року та таким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3 028 грн. Зазначає, що вартість чужого майна, яким шляхом обману (шахрайство) заволодів ОСОБА_5 на момент вчинення правопорушення у 2023 році становила 500 грн, тобто не перевищувала 2684 грн. Відтак вважає, що на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 КПК України слід привести вирок Галицького районного суду м.Львова від 28.09.2023 відносно ОСОБА_5 у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що подання подано з порушенням правил підсудності, оскільки, з таким слід звертатися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Окрім того, вимоги подання є незрозумілими, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливості та порядку приведення вироку у відповідність до вимог закону.

Засуджений ОСОБА_5 та представник органу пробації в судове засідання не з`явився, 18.09.2024 подали письмові заяви про розгляд подання у їх відсутності, подання підтримали.

Заслухавши думку прокурора, оглянувши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 28.09.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Вирок суду від 28.09.2023 набрав законної сили 30.10.2023 та перебуває на виконанні в Охтирському районному секторі №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області.

Із зазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_5 вчинив умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Так, ОСОБА_5 17.09.2023 заволодів шляхом обману чужим майном (шахрайство) на суму 500 грн.

Разом з тим, Законом України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 9 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3028 грн.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, норми, на які посилається представник органу пробації передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Крім цього, згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

А відтак, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків саме суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Відтак з врахуванням наведеного вище, зокрема того, що положеннями чинного законодавства не передбачено можливості приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування, та вирішення такого подання належить до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто в межах територіальної юрисдикції якого перебуває Охтирський районний сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, суд приходить до висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.369-372, 532, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні подання начальника Охтирського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складений 10.10.2024.

Суддя ОСОБА_1