Справа № 180/1598/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

представника ювінальної превенції ОСОБА_7

психолога ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, учня 9 класу КЗО «Марганецький навчально-реабілітаційний центр`ДОР» який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон України, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Отже, внаслідок прийняття закону втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив закрити кримінальне провадження відносно нього. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000178 від 19.04.2024, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 18.04.2024, приблизно о 18 год 35 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , біля будівлі автовокзалу, достовірно знаючи, що на всій території України 24.02.2022 указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який продовжено, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, заволодів гаманцем чорного кольору. В якому знаходилась банківська картка на ім`я ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 в період часу з 18-57 по 19-49 годин , перебуваючи в магазинах «У тата» та «У Влади», розташованих в АДРЕСА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, купуючи товари, умисно викрав грошові кошти з картки на загальну суму 1116, 50 грн.. чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Частина 1 статті 2КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 набрав чинності Закон України№ 3886-ІХ«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні ним крадіжки майна на суму 1116,50 грн. і внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , що скасовує його кримінальну відповідальність за вчинені ним дії.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується неповнолітній ОСОБА_4 , і обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає клопотання захисника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 КК України, ст.ст.7, 9, 284, 371, 372, 479-2 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000178 від 19.04.2024, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1