Справа № 163/2658/23 Провадження №11-кп/802/419/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про розстрочку призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року покарання у вигляді штрафу в порядку ст.26 КВК України,

В С Т А Н О В И В:

До Любомльського районного суду Волинської області 31.01.2024 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про розстрочку призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року покарання у вигляді штрафу в порядку ст.26 КВК України.

Клопотання мотивував тим, що ніде не працює та має на утриманні дружину ОСОБА_9 , двох малолітніх дітей та матір пенсійного віку ОСОБА_10 . Через скрутне матеріальне становище одноразово сплатити призначений штраф не має можливості. Просив розстрочити йому виплату суми штрафу, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року в розмірі 68000 гривень на 12 місяців по 5666,67 гривень щомісячно (а.с.47-48).

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 09.04.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про розстрочку призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року покарання у вигляді штрафу в порядку ст.26 КВК України (а.с.82-83).

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 09.04.2024 року незаконною та необгрунтованою, оскільки суд першої інстанції не зважаючи на прохання засудженого та пославшись на неможливість встановити дійсним майновий стан останнього, безпідставно відмовив в розстрочці суми штрафу.

Вказує на те, що ОСОБА_8 в порядку виконання вироку Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року на момент подання апеляційної скарги сплачено 12000,00 гривень, що підтверджується квитанціями. Тобто засуджений ОСОБА_8 не ухиляється від виконання покарання у вигляді штрафу, але з урахуванням фактичних обставин не має можливості виконати його у строки, визначені ч.1 ст.26 КВК України, що і стало підставою для звернення із клопотанням про розстрочення ОСОБА_8 виплати суми штрафу, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року у розмірі 68000 гривень строком на 12 (дванадцять) місяців.

Просить ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 09.04.2024 року скасувати та винести нову ухвалу, якою розстрочити засудженому ОСОБА_8 сплату штрафу частинами строком на дванадцять місяців (а.с.101-102).

В судове засідання засуджений ОСОБА_8 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження (а.с.121). Від нього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи.

Захисник засудженого вказав про те, що його довіритель повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, вважає за можливе проведення слухання справи у відсутності засудженого. Прокурор не заперечував, щодо продовження розгляду справи у відсутності засудженого.

Апеляційний суд вважає, що неприбуття засудженого ОСОБА_8 в судове засідання не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; захисника засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так згідно зі ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку суду вирішуються за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарання, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

З урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

За положеннями ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

При цьому, подання органу пробації про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських чи виправних робіт або позбавленням волі має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а також містити чітке формулювання щодо дії, яку необхідно вчинити у зв`язку з несплатою засудженим штрафу.

Розстрочка виплати штрафу застосовується у випадку, якщо неможливість сплати штрафу обумовлена об`єктивними причинами: відсутністю роботи, заробітної плати, грошових заощаджень, інших прибутків, відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, якщо засуджений не ухиляється від сплати штрафу.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000189, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 22.11.2023 року, між прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_12 .

Цим же вироком ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та на підставі ст.70 КК України йому призначено узгоджене угодою покарання у вигляді штрафу у розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 гривень (а.с.36-37).

За розпорядженням Любомльського районного суду Волинської області вирок набрав законної сили 18.01.2024 року та звернутий до виконання (а.с.39).

Засуджений ОСОБА_8 поставлений на облік у Холодногірському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

25.01.2024 року засудженим ОСОБА_8 на адресу Любомльського районного суду Волинської області направлено через засоби поштового зв`язку клопотання про розстрочку штрафу, призначеного вироком суду, яке було зареєстроване місцевим судом 31.01.2024 року.

Вказане клопотання мотивував тим, що ніде не працює та має на утриманні дружину ОСОБА_9 , двох малолітніх дітей та матір пенсійного віку ОСОБА_10 . Через скрутне матеріальне становище одноразово сплатити призначений штраф не має можливості (а.с.47-48).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що під час ухвалення щодо ОСОБА_8 вироку, в судовому засіданні останній зазначив, що кошти на сплату штрафу має і зобов`язався його сплатити. З моменту набрання вироком законної сили (18.01.2024 року) до подачі цього клопотання (31.01.2024 року) минуло тринадцять днів, а на момент його розгляду більш ніж 2 місяці і засудженим за цей час штраф, чи його частину сплачено не було.

Крім цього, твердження ОСОБА_8 про його скрутне матеріальне становище жодними належними доказами не підтверджено. Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 його матір отримує пенсію і доказів її проживання спільно із засудженим матеріали клопотання не містять. Щодо наявності на утриманні двох дітей суд зазначив, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька (ст.180 СК України).

Будь-яких доказів щодо необхідності розстрочки засудженому виплати штрафу певними частинами, згідно закону (у зв`язку зі складним матеріальним та сімейним становищем засудженого), ОСОБА_8 суду не надано.

Станом на день розгляду справи апеляційним судом засудженим частково сплачено штраф в розмірі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про розстрочку призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року покарання у вигляді штрафу в порядку ст.26 КВК України є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника з цього приводу, не заслуговують на увагу.

18.12.2023 року Любомльським районним суду Волинської області ухвалено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 22.11.2023 року між прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_12 .

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що вказані сторони погодились із запропонованим видом і мірою призначення ОСОБА_8 покарання: за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень. Підозрюваному роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Можливість розстрочки сплати штрафу вказаною угодою не передбачена (а.с.10-12)

Під час судового засідання ОСОБА_8 підтвердив добровільність укладення угоди, згоду на призначення покарання у виді штрафу у вказаному розмірі, можливість реально виконати взяті на себе зобов`язання та сплатити штраф у встановленому порядку.

Відтак, несплата штрафу засудженим ОСОБА_8 може свідчити про невиконання умов угоди про визнання винуватості, що, у відповідності до ст.476 КПК України, може бути підставою для скасування ухваленого на підставі угоди вироку та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про розстрочку призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року покарання у вигляді штрафу в порядку ст.26 КВК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: