Справа № 444/1079/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/757/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.246 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із врахуванням призначеного за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023 покарання, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023 року покарання та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 08.02.2023.

Вирішено питання про речові докази, арешт майна та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 07 лютого 2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи у виділі АДРЕСА_1 , який віднесено до об`єкту природно-заповідного фонду - регіонального ландшафтного парку «Равське Розточчя», маючи умисел на незаконну порубку дерев, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища, вчинив незаконну порубку одного дерева породи «Липа», що виразилося у повному відокремленні дерева від кореня загальною кубомасою 0,04 м. куб., чим завдав державі матеріальну шкоду на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень 70 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив незаконну порубку дерева на території природно-заповідного фонду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 246 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 в вересні місяці 2022 року, у не встановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в лісовому масиві с. Монастирок, Львівського району, Львівської області, віднайшов 29 патронів калібру 5,45x39 мм до автомата Калашникова, які є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї та після огляду переніс вищевказані патрони до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , де почав їх незаконно зберігати.

В подальшому 23.03.2023 близько 12 години 30 хвилин працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено двадцять дев`ять патронів калібру 5,45x39 мм до автомата Калашникова, які є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, які ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

На даний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить скасувати вирок у частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Жовківського районного суду від 28.02.2023, визначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. У строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Жовківського районного суду від 28.02.2023.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Жовківського районного суду від 28.02.2023 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Визначити, що строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з часу ухвалення вироку Львівським апеляційним судом.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки положеннями ст. 71 КК України не передбачено можливості зарахування в строк відбуття покарання за новим вироком відбутого строку покарання за попереднім вироком, з яким призначається остаточне покарання за сукупністю вироків, а приєднується, повністю чи частково, лише покарання, невідбуте за попереднім вироком.

Тобто, суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 після призначення остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України в строк відбуття покарання строк покарання, фактично відбуте ним за вироком Жовківського районного суду від 28.02.2023, яким ухвалено початок строку відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання з 08.02.2023.

Акцентує, що запобіжний захід до обвинуваченого у межах даного кримінального провадження не обирався.

Разом з цим, таке зарахування строку відбутого покарання за попереднім вироком передбачене положеннями ч. 4 ст. 70 КК України.

Наголошує, що суд, зарахувавши ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, строк покарання, фактично відбутого ним за вироком Жовківського районного суду від 28.02.2023, мав ухвалити, після призначення остаточного покарання, на підставі ст. 71 КК України, рахувати строк відбування покарання з часу ухвалення оскаржуваного вироку від 18.06.2024.

Зазначає, що у разі ухвалення Львівським апеляційним судом нового вироку, строк відбування покарання ОСОБА_7 , після призначення остаточного покарання за ст. 71 КК України, необхідно рахувати з часу ухвалення вказаного вироку.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений та захисник заперечили апеляційні вимоги прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч.1 ст. 263 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, та кваліфікація його дій в апеляційному порядку не оспорюються, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оспорюється вид та розмір призначеного Хомутнику покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді 3 років позбавлення волі та покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно матеріалів справи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, ОСОБА_7 вчинив 07.02.2023, тобто до постановлення щодо нього попереднього вироку, а саме вироку Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Згідно оскаржуваного вироку, місцевий суд, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.246 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із врахуванням призначеного за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023 покарання, правильно призначив обвинуваченому покарання у вигляді 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно оскаржуваного вироку, суд, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023, та призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Отже, суд першої інстанції остаточне покарання визначив обвинуваченому ОСОБА_7 із дотриманням вимог ст.71 КК України.

При цьому, колегія суддів не погоджується із апеляційними доводами прокурора про те, що місцевий суд повинен був визначити початок строку відбування обвинуваченому покарання з часу ухвалення ним вироку, з тих підстав, що запобіжних захід у цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_7 не застосовувався.

Згідно матеріалів справи на час розгляду справи місцевим судом обвинувачений перебував під вартою у межах іншого кримінального провадження і під час судового розгляду ухвалою суду першої інстанції був тимчасово залишений в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження, що фактично і було враховано при визначені обвинуваченому початку строку відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, оскільки така не містить правових підстав для зміни чи скасування судового рішення, а тому така до задоволення не підлягає.

При цьому, за наслідками апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: