Справа № 445/1441/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/815/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, об`єднане кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 09.07.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше судимого: вироком Золочівського районного суду Львівської області від 08 липня 2019 року за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин;

вироком Золочівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік; вироком Золочівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України, 71,72 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців 20 днів обмеження волі,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126, ст.126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника- адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 09.07.2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України та призначено йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин;

за ч.1 ст.126 КК України, призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 190 годин;

за ст.126-1 КК України, призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 один рік.

З урахуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання, який обчислюється з моменту його затримання, а саме з 19.02.2024 р.

Строк відбуття покарання рахується з моменту взяття під варту, тобто з 19.02.2024 року. Запобіжний захід залишено без змін - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 змінити та на підставі ч.5 ст. 72, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі строк попереднього ув`язнення - перебування під вартою з 19.02.2024 до набрання вироком законної сили у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі. У решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині зарахування у строк покарання строку перебування під вартою.

Апелянт зазначає, що згідно з ч.5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З наведеної норми вбачається, що в разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі (пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до постановлення вироку у справі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , не дотримався вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Установлено, що вироком від 09.07.2024 ОСОБА_7 на підставі ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання, який обчислюється з моменту його затримання, а саме з 19.02.2024. Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Водночас, судом не зазначено, у якому співвідношенні слід зарахувати строк тримання під вартою до строку покарання у виді обмеження волі. Оскільки ОСОБА_7 призначено інше покарання ніж позбавлення волі, а саме обмеження волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді обмеження волі здійснюється у співвідношенні: одному дню тримання під вартою відповідають два дні обмеження волі (пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

Усупереч положенням ч. ч. 1,5 ст. 72 КК України, суд першої інстанції не зарахував ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі строк перебування його під вартою з 19.02.2024 до набрання вироком законної сили у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 , о 21 год. 10 червня 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), умисно у ході раптово виниклого конфлікту на грунті особистих неприязних відносин, попри присутність своїх 2 малолітніх дітей ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), завдав декілька ударів правого рукою у праве плече своїй співмешканці ОСОБА_13 .

Внаслідок дій ОСОБА_7 ОСОБА_14 заподіяно 3 синці на правому плечi, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №471 від 14 червня 2023 року є умисним легким тілесним ушкодженням.

ОСОБА_7 , обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_7 впродовж червнялипня 2023 року, умисно систематично скоював щодо своєї співмешканки ОСОБА_14 психологічне насильство (висловлювався нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою).

ОСОБА_15 , о 21 год. 10 червня 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), умисно у ході раптово виниклого конфлікту на грунті особистих неприязних відносин, попри присутність 2 малолітніх дітей ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), завдав декілька ударів правого рукою у праве плече своїй співмешканці ОСОБА_13 .

Внаслідок дій ОСОБА_7 ОСОБА_14 заподіяно 3 синці на правому плечі, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №471 від 14 червня 2023 року є умисним легким тілесним ушкодженням.

Крім цього, ОСОБА_7 о 21 год. 30 хв. 4 липня 2023 року за місцем свого проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, попри присутність 3 малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (висловлювався нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою).

Крім цього, приблизно о 19 год. 10 липня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, попри присутність малолітньої дитини ОСОБА_11 , скоїв психологічне домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка, сварки й образи).

ОСОБА_7 , обвинувачується у скоєнні домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення фізичного і психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

ОСОБА_7 , впродовж жовтня 2023 року умисно систематично скоював щодо своєї співмешканки ОСОБА_14 психологічне насильство (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

Крім цього, о 20 год. 7 жовтня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), незважаючи на присутність своїх 3 малолітніх дітей ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

Крім цього, ОСОБА_7 , близько о 16.00 год. 8 жовтня 2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, незважаючи на присутність своїх 3 малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

Окрім цього, приблизно о 8 год. 9 жовтня 2023 року ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання, незважаючи на присутність своїх 3 малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

За скоєння даних дій Золочівський районний суд Львівської області своєю постановою від 11 жовтня 2023 року (справа №445/2417/23) визнав ОСОБА_7 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн.) (постанова набрала законної сили 24 жовтня 2023 року).

Крім цього, приблизно о 18 год. 14 жовтня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання, незважаючи на присутність 3 малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , скоїв психологічне домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка, словесні образи, сварки і погрози фізичною розправою).

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

ОСОБА_7 , близько 16.00 год. 2 листопада 2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), незважаючи на присутність свого малолітнього сина ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), завдав своїй співмешканці ОСОБА_14 декілька ударів ногами та руками по різних частинах тіла, однак внаслідок побоїв ОСОБА_14 не отримала тілесних ушкоджень.

ОСОБА_17 обвинувачується в умисному завданні побоїв, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

ОСОБА_7 впродовж січнялютого 2024 року умисно систематично скоював щодо своїх співмешканки ОСОБА_14 та малолітнього сина ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) психологічне (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою), економічне (умисне позбавлення їжі) та фізичне (завдання побоїв) домашнє насильство.

Внаслідок дій ОСОБА_7 відповідно до листів Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області №93-94 від 15 лютого 2024 року у ОСОБА_14 і малолітнього ОСОБА_11 виникли психологічні страждання і емоційна залежність (підвищена тривожність та підвищена реакція до шумових збудників, скарги на шум у вухах, занижена самооцінка, страх перед майбутнім) та значне зниження рівня життя (часта втома, тремор рух, відсутність апетиту, порушення сну та відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності та погана концентрація уваги).

Приблизно о 18 год. 8 січня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

Попри це, приблизно о 12 год. 9 січня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, незважаючи на присутність свого малолітнього сина ОСОБА_11 , скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_14 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою).

За скоєння цих дій Золочівський районний суд Львівської області своєю постановою від 29 січня 2024 року (справа №445/197/24) визнав ОСОБА_7 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн.) (постанова набрала законної сили 9 лютого 2024 року).

Попри це, приблизно о 17 год. 8 лютого 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, незважаючи на присутність малолітньої доньки ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), скоїв психологічне домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_14 і свого малолітнього сина ОСОБА_11 (нецензурна лайка, словесні образи, сварки та погрози фізичною розправою), а також фізичне (заподіяння побоїв) й економічне (умисне позбавлення їжі) домашнє насильство щодо свого малолітнього сина ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні домашнього насильства, а саме систематичному скоєння психологічного, фізичного й економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника- адвоката ОСОБА_9 , які під тримали апеляційні вимоги прокурора та просили задовольнити їх, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, то вирок у цій частині перегляду не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ст. 126-1 КК України, та з врахуванням вимог ч.1 ст. 70КК України призначив остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Крім того судом першої інстанції підставно, у відповідності до ч.1, 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання, який обчислюється з моменту його затримання, а саме з 19.02.2024 р. Строк відбуття покарання рахується з моменту взяття під варту, тобто з 19.02.2024 року

Однак судом першої інстанції у відповідності до вимог ч.1,5 ст. 72 КК України не було зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі строк перебування його під вартою з 19.02.2024 до набрання вироком законної сили у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

Відповідно суд першої інстанції при призначені покарання неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не зарахував в повній мірі у строк покарання строк перебування під вартою.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність

У поданій апеляційній скарзі ставиться питання про зарахування ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі строку попереднього ув`язнення у співвідношенні: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі, що не погіршує становище особи та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України є підставою для зміни вироку.

Колегія суддів погоджується з покликанням прокурора про те, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.2 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право за наслідками апеляційного розгляду скарги змінити вирок чи ухвалу.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону який підлягає до застосування, що є вагомою підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 09.07.2024 року, яким засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126, ст.126-1 КК України змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання у виді обмеження волі, строк попереднього ув`язнення - перебування під вартою з 19.02.2024 до набрання вироком законної сили, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: