Справа № 454/4194/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1056/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16.10.2024, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 408 КК України, продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою тримання під вартою на 60 днів.

Цією ж ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку тримання під вартою визначено до 14 грудня 2024 року.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2024 року, скасувати її та постановити нову, якою обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а прокурором не доведено неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Стверджує, що оголошена ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозра не є обґрунтованою з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які би підтвердили їхніх статус військовослужбовців.

Крім того, звертає увагу, що судом першої інстанції не в повному обсязі оцінено особу обвинувачених, які є раніше не судимими, мають гідну репутацію, мають захворювання та потребують лікування, а також відсутність будь-якої шкоди від їхнього вчинку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, захисника та обвинувачених на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Щодо клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16.10.2024, то таке є безпідставним, оскільки у даному випадку апелянт подав апеляційну скаргу із дотриманням строку, передбаченого ст. 395 КПК України.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Сокальського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000433 від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Покликання захисника на відсутність судимостей та позитивну характеристику обвинувачених не можуть слугувати підставою для застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинувачених та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження строку застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_10 про те, що обвинувачені мають незадовільний стан здоров`я, апеляційний суд вважає неналежною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки відсутні належні медичні документи, які б підтверджували неможливість утримання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України «Дезертирство», колегія суддів вважає, що визначення останнім альтерантивного запобіжного заходу у виді застави є недоцільним.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання останніми процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченим за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2024 року про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді