Провадження № 1-кп/638/1680/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001111 від 23 травня 2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, осіб на утриманні не має, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

21 травня 2024 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до приміщення магазину ТОВ «Посад», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_5 , який працює на посаді реалізатора у вказаному магазині. Під час спільної бесіди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків та ревнощів, внаслідок чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи малозначний привід у вигляд раніше початого словесного конфлікту, не звертаючи уваги на присутніх поруч осіб, знаходячись в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_5 , використовуючи фактор раптовості, зненацька наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої щелепи зліва, від якого останній, не втримавшись на ногах впав на землю. ОСОБА_4 , користуючись тим, що ОСОБА_5 внаслідок отриманого удару не може в повній мірі чинити опір його злочинним діям, наніс ще близько двох ударів кулаком своєї правої руки в область голови ОСОБА_5 . Побачивши злочинні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та інші сторонні особи, намагаючись, припинити його протиправні дії почали відштовхувати останнього від ОСОБА_5 , однак ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс ще близько 15 ударів двома руками по голові та близько 10 ударів обома ногами по тулубу та голові останнього. Після чого, ОСОБА_4 , почувши, як сторонні особи викликають співробітників поліції, з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину втік.

Злочинними діями ОСОБА_4 громадянину ОСОБА_5 були спричинені наступні тілесні ушкодження: поєднанна верхньо-щелепно-лицьова травма праворуч у вигляді перелому альвеолярного відростку та перердньої стінки верхньощелепної пазухи з наявністю параорбітальної гематоми та садна відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (п. 2.2.1 в, 2.2.2. ) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_4 пояснив, що 18.05.2024 він зі своєю дівчиною перебували в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . До них в гості приїхав знайомий, він пішов в магазин «Посад» і там познайомився з касиром - ОСОБА_7 , якого разом з його дівчиною запросив у гості в квартиру. Вони всі разом прийшли в квартиру по АДРЕСА_1 . Потім трішки випили алкоголю та о другій годині ночі всі пішли спати. Зранку ОСОБА_4 поїхав на роботу, усі гості залишились в квартирі. Ввечері йому дівчина розказала, що ОСОБА_8 чіплявся до неї. Після цього ОСОБА_4 пішов в магазин «Посад», де працював ОСОБА_9 , щоб вислухати його пояснення з цього приводу, проте той не захотів спілкуватись. Після робочого дня ОСОБА_9 вийшов з роботи і ОСОБА_4 спитав чи він приставав до його дівчини, на що ОСОБА_8 сказав, що не було такого. ОСОБА_4 зазначає, що не втримався і вдарив ОСОБА_9 , від чого той упав, після цього почав його бити кулаком, вдарив декілька разів, після цього його відтягнули, однак ОСОБА_9 побіг за ним, тому він звалив ОСОБА_9 на землю і почав бити ногами.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутністю, зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винними себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений, осіб на утриманні не має, на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 а відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, беручи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого правопорушень, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, відсутність у потерпілого претензій морального та майнового характеру до обвинуваченого, а також позицію сторони обвинувачення, яка вважала за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжні заходи, у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ, а саме DVD-R-диск білого кольору з маркуванням «My MEDIA» «My DVD-R», об`ємом 4,7 Gb зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001111.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1