Провадження № 1-кс/686/8019/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янка Славутського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000102,

встановив:

23.09.2024 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого також зазначив, що «першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 13.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Солдат ОСОБА_6 підозрюється у тому, що проходячи з 25.02.2022 військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №56, на посаді стрільця-зенітника військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України»,ч.1 ст.ст.1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , після того, як 15.01.2024, у зв`язку із закінченням лікування у військовій частині НОМЕР_2 прибув з лікувального закладу у розташування військової частини НОМЕР_1 , наступного дня, а саме: 16.01.2024, у ранковий час доби, близько 08 год. 20 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлений, самовільно залишив місце служби, а саме підрозділ військової частини НОМЕР_1 , у місці його дислокації, та, в подальшому, вибув у невідомому напрямку, де проводив час, тривалість понад три доби, на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, тим самим, припинивши виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

19 вересня 2024 року ОСОБА_6 , у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

19 вересня 2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000102, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Одним із видів запобіжних заходів, згідно з п.5 ч.1 ст.176 КПК України, є тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 13.03.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

27.11.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.09.2024 р., якою надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, фактичний час затримання: 16 год. 40 хв. 27.11.2024 р.

19.09.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: акт службового розслідування від 15.02.2024 р.; витяги з наказів №56 від 25.02.2022 р., №16 від 16.01.2024 р., №392 від 26.12.2023 р., №46 від 17.01.2024 р.; протоколи допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 04.04.2024 р.; ОСОБА_9 від 26.06.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання, беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим. При цьому слідчим суддею враховується й та обставина, що підозрюваний ОСОБА_6 перебував у розшуку з 19.09.2024 р.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , та небажання останнього повертатись для проходження служби саме у ту військову частину, військовослужбовцем якої він є, дозволяють дійти до висновку про існування ризику продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою молодого віку, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, родину, окрім того, ОСОБА_6 є військовослужбовцем та учасником бойових дій, має бойові відзнаки, з його слів, він неофіційно працював на будівництві, на даний час, має бажання проходити військову службу, однак не у тій військовій частині, військовослужбовцем якої він є. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема, й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у нього родини, зокрема й матері-військовослужбовця, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним стороною обвинувачення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки, не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 . Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, й, відповідно, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. У відповідності до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується, під час дії воєнного стану, вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від слідства, і щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який не хотів повертатись саме до військової частини, яку він залишив, однак, готовий до проходження військової служби у іншому місці. Також, слідчим суддею відхиляються, як неспроможні, аргументи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не вчиняв дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж сам підозрюваний у судовому засіданні повідомив про ту обставину, що він залишив своє місце проживання, змінив свій номер телефону та обмежив спілкування з близькими особами, очевидно, що з тією метою, щоб його не знайшли працівники правоохоронного органу, що також підтверджує факт переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим й оголошувався розшук підозрюваного.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, а також спробу ОСОБА_6 переховуватись від слідства, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ст.177 КПК України, а тому застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 15.01.2024 року включно, в зв`язку з чим подане слідчим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197, 372 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 15 січня 2025 року включно.

Ухвала діє до 15 січня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя