Справа № 639/4260/24
Провадження № 1-кс/639/923/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 11.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 11.07.2024.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 10.07.2024 о 14:23 год. за адресою м. Харків, вул. Кибальчича 75 у гр. ОСОБА_4 , 1978 р.н. було виявлено та в подальшому вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 з ознаками підробки.

Процесуальне керівництво в зазначеному кримінальному провадження здійснює Ноаобварська окружна прокуратура м. Харкова.

За даним фактом 11.07.2024 було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості внесені до ЄРДР за № 0000188.

Так, о 14 годині 23 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки «Rover» 414SI з д.н.з. НОМЕР_2 , під час перевірки документів було виявлено посвідчення водія НОМЕР_1 . Також під час перевірки бази даних ІПНП встановлено, що за вищевказаним водійським посвідченням зареєстрована інша людина, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також було виявлено ознаки підробки посвідчення водія.

Слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , 10.07.2024 року в період часу з 15 год. 04 хв. по 15 год. 07 хв., проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою також знаходиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відмовився від надання показів, та пред`явив своє посвідчення водія НОМЕР_1 , після перевірки його за базою ІПНП «Армор» виявлено, що посвідчення НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видано 13.10.2022 на категорії В та В1, натомість в даному посвідчені водія зазначено, що він виданий ОСОБА_4 від 20.06.2023 на категорії В та С, фотокартка також невстановленого зразку.

Під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності двох понятих у гр. ОСОБА_7 було вилучено: посвідчення водія НОМЕР_1 видане 20.06.2023.

З метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та враховуючи, що вказане вище майно в подальшому буде доказом по вказаному кримінальному провадженню, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вилучені речі, оскільки його не застосування може призвести до їх зникнення та настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином з метою проведення повного, об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, найскорішого встановлення істини по справі, а також притягнення винних до відповідальності, виникла необхідність в накладенні арешту.

Встановлено, що вказане майно імовірно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та має бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій з таким майном.

У зв`язку з чим з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та використання в подальшому в протиправній діяльності виникла необхідність в накладенні арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби, в ході досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, згідно положень ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою дізнавача від 11.07.2024 вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 20.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000188 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим наявна необхідність у проведенні слідчих дій з вилученим майном щодо арешту якого звертається сторона досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, власником якого є гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , а саме позбавлення права на володіння, користування, відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Завданням арешту вищевказаного майна є запобігання можливості особам у яких воно вилучено, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлені відомості, які свідчать про те, що вилучене майно в ході огляду місця події, належного гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 20.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить суттєве значення для досудового розслідування.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилася, звернулася із заявою, в якій просила розгляд клопотання проводити за її відсутності, вимоги клопотання підтримала, просила задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву в якій зазначив, що він не проти накладення арешту на його майно, просив розгляд клопотання проводити без його участі.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст.170КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Наразі триває досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за №0000188 від 11.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яким встановлено, що 14 годині 23 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки «Rover» 414SI з д.н.з. НОМЕР_2 , під час перевірки документів було виявлено посвідчення водія НОМЕР_1 . Також під час перевірки бази даних ІПНП встановлено, що за вищевказаним водійським посвідченням зареєстрована інша людина, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також було виявлено ознаки підробки посвідчення водія.

Слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , 10.07.2024 року в період часу з 15 год. 04 хв. по 15 год. 07 хв., проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою також знаходиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відмовився від надання показів, та пред`явив своє посвідчення водія НОМЕР_1 , після перевірки його за базою ІПНП «Армор» виявлено, що посвідчення НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видано 13.10.2022 на категорії В та В1, натомість в даному посвідчені водія зазначено, що він виданий ОСОБА_4 від 20.06.2023 на категорії В та С, фотокартка також невстановленого зразку.

Під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності двох понятих у гр. ОСОБА_7 було вилучено: посвідчення водія НОМЕР_1 видане 20.06.2023.

Постановою дізнавача від 11.07.2024 вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 20.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000188 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим наявна необхідність у проведенні слідчих дій з вилученим майном щодо арешту якого звертається сторона досудового розслідування.

Стороною обвинувачення доведено, що вилучені речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, без накладання арешту на вищевказане майно в подальшому воно може бути приховане, знищене або передано третім особам. Накладення арешту на вилучене майно необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу, у зв`язку з чим клопотання прокурора про арешт майна є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 11.07.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення 10.07.2024 огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 20.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичним власником вилученого майна є: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

АДРЕСА_2 , на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1