ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року

м. Київ

справа № 340/13/19

провадження № 51-1634 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із позбавленням права обіймати посади у сфері управління органів виконавчої влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки.

2. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 382 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення

до кримінальної відповідальності.

3. За цим вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди по 250 000 грн кожній.

4. Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 07 лютого 2024 року відмовив

у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку місцевого суду щодо нього, а апеляційну скаргу повернув.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

5. У касаційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При цьому зазначає, що вирок місцевого суду в його присутності не оголошувався, у порядку, визначеному процесуальним законодавством, йому вручений не був,

з повним текстом вироку він ознайомився 02 лютого 2024 року, а вже 04 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому, на його думку, строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин і підлягав поновленню. Також ОСОБА_7 посилається на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 22 січня 2024 року (справа № 757/1624/22-к).

Позиції учасників судового провадження

6. У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав подану касаційну скаргу і просив її задовольнити, а прокурор заперечував щодо її задоволення.

Мотиви Суду

7. За приписами ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

8. Суд апеляційної інстанції дотримався вказаних вимог.

9. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Як установлено ч. 3 цієї статті, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

10. Правило дотримання 30 денного строку на оскарження вироку з дня його проголошення, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подання апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

11. Разом із тим суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг,

і встановлення моменту його закінчення.

12. Тобто процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя, а також дотримання принципу правової визначеності. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішеннях від 03 квітня 2008 року та 29 жовтня 2015 року у справах «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України» відповідно наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сторона, задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності під час захисту своїх інтересів.

13. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

14. При цьому під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідно розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

15. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04 лютого 2024 року ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2023 року, яка надійшла до суду

05 лютого 2024 року, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

16. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, ОСОБА_7 послався на те, що вирок місцевого суду не було проголошено в його присутності, доказів того, що йому було вручено копію вироку, матеріали провадження не містять, з текстом вироку він був ознайомлений лише 02 лютого 2024 року, а тому не зміг вчасно оскаржити його.

17. Розглянувши заявлене клопотання, апеляційний суд дійшов висновку, що

в поданому клопотанні ОСОБА_7 не навів обґрунтованих підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку, у зв`язку з чим залишив клопотання без задоволення та повернув подану ним апеляційну скаргу.

18. На обґрунтування свого рішення апеляційний суд зазначив, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання, ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_10 брали участь у судовому засіданні

24 листопада 2023 року, ОСОБА_7 під вартою не перебував, був обізнаний зі своїми правами, передбаченими ст. 42 КПК.

19. Таким чином, суд дійшов висновку, що, оскільки ОСОБА_7 не навів обставин, що можуть бути визнані поважними причинами, за яких він пропустив строк на апеляційне оскарження вироку районного суду, його клопотання не може бути задоволено.

20. З таким рішенням апеляційного суду погоджується і суд касаційної інстанції.

21. За змістом ч. 15 ст. 615 КПК, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

22. Із технічного носія інформації на якому зафіксовано судове засідання від 24 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 були присутні в судовому засіданні до моменту виходу суду до нарадчої кімнати. Цього ж дня суд, повернувшись з нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини судового рішення, однак, ані засуджений, ані його захисник при цьому присутніми не були, та не отримали копії судового рішення.

23. Відповідно до наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, того ж дня 24 листопада 2023 року вирок щодо ОСОБА_7 був зареєстрований та оприлюднений з наданням загального доступу - 27 листопада 2023 року.

24. Також судом було надіслано копію вироку за адресою проживання ОСОБА_7 , однак, в матеріалах кримінального провадження наявний конверт, який повернувся до суду з супровідним листом і копією вироку щодо ОСОБА_7 , з відміткою, що останній за зазначеною адресою не проживає. Натомість інші повідомлення суду для ОСОБА_7 , які були направлені за цією адресою були ним отримані.

25. Отже, засуджений та його захисник будучи обізнаними про те, що 24 листопада 2023 року судом буде ухвалено та оголошено вирок, перебуваючи безпосередньо в судовому засіданні, покинули приміщення суду не дочекавшись копії судового рішення. У матеріалах провадження також відсутні будь-які докази того, що сторона захисту цікавилась результатом розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . Натомість, з апеляційною скаргою на вирок місцевого суду ОСОБА_7 звернувся до суду лише в лютому 2024 року, тобто більше ніж через два місяці з моменту проголошення судового рішення.

26. Не є слушним посилання захисника у засіданні суду касаційної інстанції на те, що ОСОБА_7 живе у віддаленому населеному пункті, фактично обмежений у доступі до засобів електронного зв`язку, інтернету, оскільки спростовується змістом як апеляційної, так і касаційної скарг, відповідно яких ОСОБА_7 повідомляє, що із текстом судового рішення ознайомився лише після того, як його захисник виготовив копію вироку та надіслав йому засобами електронного зв`язку.

27. Посилання засудженого на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 22 січня 2024 року (справа № 757/1624/22-к)є безпідставним, оскільки порядок судового розгляду цього кримінального провадження не є релевантним.

28. Отже, постановляючи ухвалу про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із доводів, зазначених саме в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , і наявних у провадженні матеріалів та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження. Такий висновок ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону та відповідає практиці ЄСПЛ.

29. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду, не встановлено, а тому в задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 потрібно відмовити.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3