№ провадження 1-кс/208/1949/24
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000604від «05» жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арештна тимчасово вилучений 05.10.2024 під час огляду місця події транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000604від 05.10.2024 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням військовослужбовця ЗСУ, номера обслуги зенітно ракетного взводу 4-го механізованого батальйону Президентської бригади ім. Богдана Хмельницького військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчий надав письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

Власник майна надав суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000604 від «05» жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 05.10.2024 приблизно о 15 годині 15 хвилин номер обслуги зенітно ракетного взводу 4-го механізованого батальйону Президентської бригади ім. Богдана Хмельницького військової частини НОМЕР_4 , солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,01 ‰ результат алкотестера «Drager»), керуючи автомобілем марки «FORD» моделі «TRANZIT» р/н НОМЕР_1 , рухався на ньому по проїжджій частині вул. Вокзальна зі сторони вул. Солодилова в напрямку вул. Комяхова на території м. Слов`янськ Донецької області. Проїжджаючи ділянку дороги в районі будинку № 31 водій ОСОБА_6 скоїв зіткнення з мопедом «Viper» моделі «ЕХ50С» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (цивільна особа), який рухався попереду, в попутному напрямку. Внаслідок ДТП водій мопеду ОСОБА_7 від отриманих травм загинув на місці події.

В ході проведення огляду транспортного засобу від 05.10.2024 старшим слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 оглянуто та вилучено:

- автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням номера обслуги зенітно ракетного взводу 4-го механізованого батальйону Президентської бригади ім. Богдана Хмельницького військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вилучення, вказаний транспортний засіб 05.10.2024 переданий на відповідальне зберігання на територію майданчика тимчасово затриманих машин ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул Відродження, 1.

За вказаним фактом відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області внесені відомості до ЄРДР за № 0000604від 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім того, автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 05.10.2024.

Слідчий зазначив, що вилучений автомобіль може бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також вилучений транспортний засіб необхідний для проведення відповідних експертиз, досліджень, додаткових оглядів з залученням спеціалістів у відповідній сфері. Не вжиття заходів арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, щодо транспортних засобів, з застосуванням яких відбулася подія, за ознаками ч. 3 ст. 286 КК України, в тому числі експертиз транспортних засобів, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 05.10.2024 під час огляду місця події транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000604від 05.10.2024 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 р.в., vin: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 . Перебував під керуванням військовослужбовця ЗСУ, номера обслуги зенітно ракетного взводу 4-го механізованого батальйону Президентської бригади ім. Богдана Хмельницького військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Тимчасово, на час накладення арешту, позбавити власника майна права на володіння, розпорядження та користування майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1