Справа № 307/1277/24
Провадження № 1-кп/307/84/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000845, відомості про яке 08 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно неповнолітнього

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, раніше судимого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року за ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України допозбавлення волі на строк п`ять років та підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю один рік, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць, уродженця АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимий вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року за ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України допозбавлення волі на строк п`ять років та підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю один рік, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

Неповнолітній ОСОБА_4 01 грудня 2023 року близько 03 години 35 хвилин під час дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, з подальшим продовженням такого Указом Президента України № 734/2023 від 06 листопада 2023 року, проник на територію дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , Україна, та шляхом відкриття засову на вхідних дверях до приміщення конюшні проник в середину конюшні, звідки, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав семирічного коня, вагою 320 кілограмів, статі - жеребчик, невизначеної породи, сірої масті, вартістю 37 000, 00 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 37 000, 00 гривень.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Неповнолітній обвинуваченийОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні крадіжки коня сірої масті у потерпілого ОСОБА_7 визнав у повному обсязі за обставин, зазначених у обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся та просить його суворо не судити. Обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому зазначив, що майно йому повернуто та жодних претензій до обвинуваченого немає.

Крім повного визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в ході судового слідства дослідженими безпосередньо під час судового розгляду такими доказами.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02 грудня 2023 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення викрадення з його дворогосподарства коня.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02 грудня 2023 року, з ілюстрованою фото-таблицею до нього, встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, яким являється дворогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 .

Як стверджено розпискою від 04 грудня 2023 року свідок ОСОБА_8 добровільно видав поліції коня, якого згідно розписки від 04 грудня 2023 року передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Згідно протоколу огляду речового доказу - відеозапису від 09 грудня 2023 року встановлено обставини викрадення 01 грудня 2023 року ОСОБА_4 коня сірої масті.

Як стверджено висновком експерта від 29 грудня 2023 року ринкова вартість коня, статі жеребчик, невизначеної породи, віком семи років, вагою 320 кілограмів становить 37 000, 00 гривень.

Згідно протоколу проведення слідчого експерта від 26 січня 2024 року та переглянутого в судовому засіданні його відеозапису встановлено, що свідок ОСОБА_9 показала, що 01 грудня 2023 року близько 04 години ОСОБА_4 прийшов до неї з конем та попросив залишити коня у неї у зв`язку з погодніми умовами, на що вона погодилася.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч. 2 статті 65 КК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно з п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином умотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Згідно до вимог ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно ст. 485 КПК України обставинами, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, визначені: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Обов`язковим у даному виді проваджень є і з`ясування судом умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого з додержанням положень ст. 487 КПК України, зокрема, 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкогота особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , який винним себе визнав, характеризується по місцю проживання посередньо, є неповнолітнім,раніше судимий за корисливі злочини та даний злочин вчинив під час іспитового строку, умови його життя, який проживав разом з батьком та матір`ю у добре матеріально забезпеченій сім`ї, його стан здоров`я, рівень культури та соціально-психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними,раніше не судимий, шкоду відшкодував та потерпілий до нього претензій немає.

Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від 20 серпня 2024 року встановлено, що орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень можливі у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує дані про його особу, умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку таті обставини, що він по місцю проживання характеризується посередньо, раніше судимий за корисливі злочини та даний злочин вчинив під час іспитового строку, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, є неповнолітнім, шкоду відшкодував, потерпілий претензій до нього немає.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року та остачно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць. Обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання тримання під вартою на досудовому слідстві та судовому розгляді, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 17 години 50 хвилин 24 лютого 2024 року.

Частиною 4 статті 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття у вчиненому, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне відшкодування завданих збитків, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який раніше судимий за корисливий злочин та даний злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року, який враховано при призначенні покарання у вироціУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року, який набрав законної сили, та ті обставини, що у даному провадженні кримінальне правопорушення неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 01 грудня 2023 року, тобто, до постановлення вирокуУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року, то суд уважає, що при обранні йому міри покарання слід застосувати правила частини четвертої статті 70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, та призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і два місяці та на підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком у виді позбавлення волі на строк п`ять років і два місяці, позаяк його виправлення та перевиховання можливо лише за умови його ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у виді позбавлення волі і таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання у кримінальному провадженні № 0000624 від 24 лютого 2024 року, тобто, з 17 години 50 хвилин 24 лютого 2024 року відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речовий доказ семирічний кінь, вагою 320 кілограмів, статі жеребчик, невизначеної породи, сірої масті, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази два DVD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереженння, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і два місяці.

На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років і два місяці, і за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання у кримінальному провадженні № 0000624 від 24 лютого 2024 року, тобто, з 17 години 50 хвилин 24 лютого 2024 року відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року.

Речовий доказ семирічний кінь, вагою 320 кілограмів, статі жеребчик, невизначеної породи, сірої масті, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази два DVD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереженння, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити неповнолітньому обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя : ОСОБА_1