ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1480/24 Справа № 203/3373/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокат ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0001419 за ч.1 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 17 липня 2024 року залишено без задоволення ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_10 від 03 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001419.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що орган досудового розслідування прийняв правильне рішення про закриття кримінального провадження, яке підтверджується наявними у матеріалах справи доказах та встановлено відсутність ознак затримання та примушування сісти в автомобіль.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення постановлено з порушенням норм процесуального права.

В апеляційному суді адвокат підтримав вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечувала у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, рішення слідчого судді, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Вищезазначені вимоги закону були дотримані слідчим під час розслідування кримінального провадження, яким прийнято рішення про його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

Такі висновки слідчого підтверджуються на відомостях, наданих ІНФОРМАЦІЯ_1 (про надіслання на адресу заявника повісток, відмову від їх одержання), протоколі огляду відеозапису від 27.05.2024 (про обставини доставлення заявника до ІНФОРМАЦІЯ_1 ), показаннях допитаних в якості свідків заявника, а також працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та аналізі інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

При цьому, про добровільну згоду сісти ОСОБА_8 до автомобіля працівників поліції та доставлення до Центрально- Міського РТЦК свідчить й електронний доказ на якому зафіксовано відео обставин від 18 квітня 2024 року, які відбувалися між працівниками поліції й ОСОБА_8 , який переглядався слідчим суддею.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що субєктом злочину за ч.1 ст. 146 КК України, є лише приватна особа, що досягла 16-ти років. Службові особи за подібні дії несуть відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто за ст. 365 або статтями 365[2], 371, 375, 424 КК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, які були надіслані апеляційному суду, що відомості за ст. 365 КК України, за перевищення влади або службових повноважень не вносилися, але слідчий закриваючи провадження мотивуючи своє рішення зазначив, про відсутність складу даного кримінального правопорушення.

Такий висновок обґрунтовується тим, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень, передбачених ст. 23, 31 ЗУ Про національну поліцію та застосували до ОСОБА_8 . превентивні заходи у вигляді поверхневої перевірки, та здійснили заходи на припинення вчинення правопорушення, і за добровільною згодою доставили ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без будь-яких примушувань, фізичного впливу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в межах даного кримінального провадження слідчий розглянув зібрані докази по справі, надав їм належну оцінку, встановив всі обставини кримінального провадження та прийняв обґрунтоване процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді є законна, обґрунтована та вмотивована.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, якою залишено без задоволення ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_10 від 03 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001419 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4