Справа № 135/677/24
Провадження № 1-кс/135/344/24
У Х В А Л А

іменем України

24.09.2024 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ладижин Вінницької області клопотання слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Вінницької області, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

10.09.2024 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні 0000099 від 22.05.2024.

Разом з вказаним клопотанням слідчим було подано до суду клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 10.09.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Визначено строк дії ухвали до 10.12.2024 включно.

24.09.2024 підозрюваного ОСОБА_4 було затримано на підставі відповідної ухвали слідчого судді та цього ж дня доставлено до Ладижинського міського суду Вінницької області.

2. Короткий виклад клопотання та позицій учасників судового провадження.

2.1. У клопотанні слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

На обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2024 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , власником якої являється ОСОБА_7 , де за допомогою ключа, який напередодні йому надала знайома особа, без дозволу власника відчинив замок вхідних дверей та зайшов всередину вищезазначеної квартири. Перебуваючи всередині квартири у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, що належить ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії воєнного стану, здійснив крадіжку ноутбука торгової марки «Асеr» серії «Aspire 5742G» моделі PEW71 чорного кольору, вартістю 2309,00 грн.; комп`ютерного маніпулятора (мишки) бездротової торгової марки «Yelander», вартістю 63,00 грн.; сумки для ноутбука 15,6 виготовленої із шкірозамінника чорного кольору, вартістю 74,00 грн; адаптера (зарядного пристрою для ноутбука) торгової марки «Lenovo» моделі «ADP-65KH», вартістю 61,00 грн; ножа тактичного торгової марки «Glock» моделі «81», вартістю 2423,34 грн; розвантажувального жилету плитоноски ТМ «ASDAG», вартістю 2355,85 грн; механічного кровоспинного джгута-турнікета «СПАС», вартістю 491,50 грн та грошових коштів в сумі 11 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Під час проведення досудового розслідування місцеперебування ОСОБА_4 не встановлено, направленні останньому повістки про виклик не вручені.

Відповідно до ст. 111, ст. 135 КПК України 26.08.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено його батькові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на наведене вище, в клопотанні стверджувалось про наявність таких ризиків: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідків на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

2.2. У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

2.3. У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в клопотанні не визнав. Вказав, що в провадженні Вінницького міського суду знаходиться відносно нього кримінальне провадження, в якому він обвинувачується за ст. 308 КК України, яке на даний час не розглянуте. У межах розгляду вказаного кримінального провадження до нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з обов`язком насіння електронного браслету. Підтвердив, що на даний час відносно нього продовжує діяти вказаний запобіжний захід. Натомість електронний браслет він на даний час не носить, оскільки його зняли працівники поліції після того як він пошкодився. На момент вчинення дій, які йому інкримінуються, він носив браслет, що дає можливість встановити в якому місці він на той час знаходився. Зазначив, що до квартири не проникав, речі не викрадав. Натомість свідок ОСОБА_10 ввечері приніс йому ноутбук та попросив, щоб він в нього побув до ранку. На наступний день він відніс ноутбук потерпілому, останній повідомив, що його обікрали. Вказаний ноутбук він не видавав працівникам поліції. Так, коли його запросили до поліцейського відділку, даний ноутбук вже там знаходився. Вказує, що оговорив себе, оскільки свідок ОСОБА_10 неодноразово погрожував йому фізичною розправою, що також стало причиною виїзду його з м. Ладижин. Про факти погроз зі сторони ОСОБА_10 поліцію, адвоката чи будь кого іншого не повідомляв. Коли він виїхав з м. Ладижин, то перебував потім весь час в одному з сіл поблизу м. Вінниці, де виконував будівельні роботи в житловому будинку. Підтвердив, що батько повідомляв його, що принесли повістку на його ім`я про виклик до органу поліції. Також від своєї матері він дізнався, що перебуває у розшуку, однак в зв`язку з тим, що працював в нього не було можливості з`явитися. Підтвердив, що останній раз був засуджений 14.08.2023Ладижинським міським судом за ст. 309 КК України до обмеження волі, та в подальшому звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

2.4. Захисник ОСОБА_5 просила в задоволенні клопотання відмовити. Вказала, що її підзахисний викликався лише один раз, а саме повісткою, яка була відправлена з рекомендованим повідомленням. Вважає, що всі інші рази її підзахисний викликався повістками у спосіб не передбачений кримінальним процесуальним законодавством. Також вказала, що на утриманні її підзахисного перебуває малолітня дитина, яка на даний час знаходиться у його матері, яка при цьому є особою з інвалідністю, що в свою чергу утруднює догляд дитини з її боку.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із статтею 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України щодо злочину, який спричинив загибель людини слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

3.2. Слідчий суддя зазначає, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного відповідає формальним вимогам статті 184 КПК та його копія разом із доданими матеріалами надана підозрюваному 24.09.2024 о 12:30 відповідно до письмової розписки про отримання.

3.3. Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.

КПК України не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в клопотанні та в судовому засіданні доводилась такими документами та поясненнями: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 ; поясненням відібраним у ОСОБА_4 ; протоколом огляду предметів від 22.05.2024 виданих ОСОБА_4 ; протоколом огляду предметів від 22.05.2024 виданих ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 ; допитом свідка ОСОБА_12 ; допитом свідка ОСОБА_13 ; висновком судово-товарознавчої експертизи №1860/24-21 від 05.06.2024; висновком судово-товарознавчої експертизи №1861/24-21 від 05.06.2024; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_14 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 .

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру 24.09.2024 (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

3.4. Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

3.4.1. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України) в клопотанні обґрунтовувався такими твердженнями: « ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняту та непогашену судимість. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу».

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу.

Дані обставини сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому сам підозрюваний в судовому засіданні підвередив, що знав про необхідність явки до органу поліції, однак не вчинив жодних дій, направлених для виконання свого процесуального обов`язку, не повідомляв слідчого про місце своє знаходження та причини неможливості свого прибуття. Крім того, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки порушення запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який був встановлений відносно нього в межах іншого кримінального провадження.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

До того ж, що є важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався. Цей Указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини слідчий суддя, вважає доведеним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, особливо в умовах воєнного стану.

3.4.2. Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України) в клопотанні обґрунтовувався таким: « ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів для уникнення кримінальної відповідальності, так як останні проживають в одному населеному пункті і знають його».

Слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу підозрюваного на таких осіб, враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та надані до нього матеріали, що обґрунтовують підозру, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний, якому відоме місце проживання свідків та потерпілого, може здійснювати вплив на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані органом досудового розслідування та/або судом з метою зміни чи відмови від наданих ними показань.

3.4.3. Ризик вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовувався такими твердженнями: « ОСОБА_4 може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як підозрюваний на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, хоча знав, що відносно нього у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України. Також зазначений ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_4 є необхідність в отриманні доходів, для забезпечення життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки він не працевлаштований та міцних соціальних зв`язків не має».

ОСОБА_4 має три не зняті та непогашені судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив новий аналогічний тяжкий злочин проти власності.

Крім того слідчий суддя враховує, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 під час іспитового строку, який йому був встановлений вироком суду від 14.08.2023.

Також на даний час відносно ОСОБА_4 в суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Викладене вище в контексті заявленого ризику вчинення іншого кримінального правопорушення значно підвищує ймовірність вчинення такого, а також свідчить про загальну схильність підозрюваного ОСОБА_4 до асоціальної поведінки за відсутності стримуючих чинників. Відтак слідчий суддя вважає доведеним існування даного ризику.

3.5. Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, трьох доведених ризиків (п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також обставин, що характеризують підозрюваного, зокрема, його минулу поведінку, раніше неодноразово судимий, відсутність компрометуючих обставин за місцем проживання, не одружений, офіційно не працюючий, наявність на утриманні малолітньої дитини, яка при цьому тривалий час перебуває у матері підозрюваного, має власне житло, що свідчить про відсутність в нього соціальних стримуючих чинників та які б переважали існуючі ризики, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатен достатнім чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

3.6. Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_4 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 , слідчий суддя не вбачає.

Керуючись статтями 176-198, 309, 369-372, 376, 532 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 24.09.2024 до 22.11.2024 включно.

Визначити ОСОБА_4 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя