Справа № 643/9751/24
Провадження № 1-кп/643/772/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003455 від 02.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003455 від 02.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , у разі визнання винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та посилається на ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з чим просить продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також прокурором заявлено клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю звернення до Глобинського районного суду Полтавської області для перегляду ухвали, винесеної судом відносно ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив його не застосовувати.

Вирішуючи заявлене стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, суд керується наступним.

Згідно з ч.1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положеннями ч.5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 відносно обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, зазначених прокурором.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, за які передбачено покарання: за ч.2 ст. 342 КК України у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до двох років; за ч.2 ст. 345 КК України - у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Водночас судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинувачений знаходився у розшуку, через переховування від органів слідства та суду, у зв`язку з чим відносно нього був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. На даний час судом не встановлено обставин, які б виключали такий ризик на майбутнє.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання у м. Харкові, відтак суд не вбачає об`єктивних підстав для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, за відсутності постійного місця проживання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку.

Згідно даних обвинувального акту, обвинувачений раніше неодноразово судимий: Солом`янським районним судом м. Києва: за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі; Глобинським районним судом Полтавської області: за ч.1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України призначено 2 роки випробувального строку.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

Одночасно, з наведених вище підстав, суд вважає доведеним існування інших ризиків, у тому числі ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає, що на даній стадії судового провадження запобігти існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, є неможливим.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, даних про його особу, суд доходить висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 07.12.2024 включно.

Згідно з ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому, що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 183, 331, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про відкладення судового засідання задовольнити.

Судове засідання відкласти на 24.10.2024 о 12 год 45 хв.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_4 , на 60 днів, тобто до 07.12.2024.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 14.10.2024 о 13 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1