ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/257/24 Справа № 694/1635/24 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар учасники справи:ОСОБА_4
прокурор підозрюваний захисник підозрюваногоОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кримки, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Просила слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб починаючи з 01.07.2024 року.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронних засобів контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному цілодобово не залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначено тривалістю 59 діб, тобто до 29.08.2024 включно.

Строк дії ухвали - до 29.08.2024 включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте прокурором не доведено, що лише застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Вказані обставини зменшують наведені ризики.

Разом з тим, на думку слідчого судді більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , вчинене умисно, є тяжким та під тягарем можливої відповідальності, перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_6 має статус підозрюваного в іншому кримінальному провадженні щодо вчинення кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, слідчим суддею не оцінено в сукупності обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, систематичність їх вчинення, те що вчиненні вони в травні, червні, липні 2024 року, що у зв`язку з коротким проміжком часу, з об`єктивних причин позбавляє реальної можливості прийняти остаточне рішення у кримінальному провадженні.

В оскаржуваній ухвалі зазначається, що ОСОБА_6 раніше не судимий та за місцем проживання характеризується посередньо. Вказані обставини зменшують ризики. Дане твердження суду не в повній мірі відповідає дійсності, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, що відносно ОСОБА_6 неодноразово застосовувалися примусові заходи медичного характеру, а в характеристиці за місце проживання зазначається, що він неодноразово притягувався за правопорушення, зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок, що не можна назвати «характеризується посередньо».

Прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В зв`язку з вищевикладеним прокурор просить ухвалу слідчого Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.07.2024 року скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді триманні під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 вересня 2024 року включно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000848 від 02.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 01 липня 2024 року близько 19 год., перебуваючи біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно, скориставшись відсутністю власника, шляхом розбиття скла у правому передньому вікні автомобіля марки «Фольксваген Амарок», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , та який знаходився на узбіччі дороги за вказаною адресою, проник всередину салону даного автомобіля, де із сумки та гаманця, що перебували в салоні даного автомобіля та належать ОСОБА_9 , викрав грошові кошти в сумі 100 доларів США, що станом на 01 липня 2024 року, згідно даних НБУ в перерахунку становить 4045 грн. 42 коп., 50 Євро, що станом на 01 липня 2024 року, згідно даних НБУ в перерахунку становить 2163 грн. 29 коп., після чого з викраденими коштами з місця скоєння злочину зник обернувши їх на свою користь, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6208 грн. 71 коп.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

01.07.2024 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та 02.07.2024 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор посилаючись як на підстави застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України у зв`язку з чим у клопотанні слідчий просив суд обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.09.2024 року.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Слідчий суддя зазначив, що ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є не обґрунтованим, оскільки вмотиваний тим, що СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по об`єднаному кримінальному провадженню за № 0000625 від 06.05.2024, в якому 28.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про криміногенну та суспільну небезпечну поведінку останнього, однак обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів не може свідчити про стійке продовження злочинної діяльності так як остаточне рішення по кримінальних провадженнях на даний час не прийнято.

Разом з тим, слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Вказані обставини зменшують наведені ризики, тому суд прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки даний запобіжний захід може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі, запобігання продовження злочинної діяльності та запобігання впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, наведені прокурором в апеляційній скарзі, стосовно способу вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосування підозрюваному більш суворіший запобіжний захід, та не довів, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не буде достатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді