Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/121/24
Єдиний унікальний №733/1504/24
Вирок

Іменем України

12 серпня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000096 від 17.01.2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мостище Київської області,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одруженого , офіційно не працевлаштованого, депутатом не обирався, на утриманні має одну малолітню дитину, фактично проживаючий в АДРЕСА_2 раніше не судимий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України

в с т а н о в и в :

Згідно з ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно ст. 39 Лісового кодексу України полезахисні лісові смуги відносяться до категорії захисних лісів, які виконують водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції.

Згідно пункту 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007 до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема, лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів).

Згідно ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як унікальні та типові природні комплекси, що мають велику екологічну цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ.

Пунктом 1 ст. 67 Лісового кодексу України передбачено, що заготівля деревини шляхом вирубки вважається спеціальним використанням лісових ресурсів, а спеціальне використання лісових ресурсів згідно зі ст. 69 Лісового кодексу проводиться тільки за наявності спеціального дозволу (лісорубний квиток або лісовий квиток).

Таким чином, полезахисна лісосмуга є лісовим насадженням лінійного типу, яка відноситься до категорії захисних лісів та виконує функцію захисту полів від негативного впливу природних та антропогенних факторів.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у невстановлений час, однак не пізніше 17.01.2024, у невстановленому місці, у особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел спрямований на незаконну порубку дерев за попередньою змовою групою осіб у полезахисній лісовій смузі, поблизу с. Веприк, Прилуцького району, Чернігівської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у полезахисній лісосмузі, поблизу с. Веприк, Прилуцького району, Чернігівської області, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 14.01.2024, запропонував ОСОБА_4 , здійснити незаконну порубку дерев на території земельної ділянки із полезахисними насадженнями (лісосмузі), яка розташована поблизу с. Веприк, Прилуцького району, Чернігівської області, з подальшим їх перевезенням та реалізацією, на що ОСОБА_4 погодився, тим самим вступивши у попередню змову із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

На виконання вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 у період з 14.01.2024 по 17.01.2024, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, прибули на земельну ділянку із полезахисними насадженнями (лісосмуга), за координатами 50.777494, 32.150191, яка розташована поблизу с. Веприк, Прилуцького району, Чернігівської області, де діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на незаконну порубку дерев на території полезахисної лісової смуги, розподіливши між собою виконання дій із вибору дерев під рубку, їх спилюванні за допомогою бензопили, очищенні від гілок, розпилу дерев на колоди, їх навантаженні, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, у порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, ст. ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком), порядок видачі якого передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761, «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою бензопили «Vitals» шляхом повного відокремлення стовбура від кореня, з метою подальшого заволодіння деревиною, вчинили незаконну порубку 17 ростучих дерев породи клен з діаметрами пеньків в шийці кореня - 40x25 см, 20x17 см, 65x59 см, 10x10

см, ІНФОРМАЦІЯ_2 см спричинивши тяжкі наслідки навколишньому природному середовищу та державі в особі Ічнянської міської ради, розраховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» на загальну суму 96 061,67 гривень.

Після вчинення незаконної порубки вказаних дерев клену та їх розпилу на колоди, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, навантажили частину незаконно зрубаних колод деревини породи клен до багажника автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак незаконні дії останніх, були припинені співробітниками Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України визнав повністю. Пояснив, що дійсно вчинив незаконну порубку дерев з метою опалювання домогосподарства, в якому зараз проживає. Оскільки на даний час він проживає в будинку , який опалюється дровами, то він вирішив зрубати декілька дерев, для заготівлі дров. Обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, зробив для себе правильні висновки, запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме. Просив суд, його суворо не карати. Заявлений до нього цивільний позов визнав в повному обсязі. Запевнив, що буде відшкодовувати завдану ним шкоду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Окрім того просив задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_4 на користь Ічнянської міської ради суму нанесених збитків в розмірі 96 061,67 грн. та 5 300,96 коп. на користь держави за проведення експертизи. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 скасувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила , що обвинувачений вину у вчиненому визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся, сприяв у розкритті даного кримінального правопорушення, а тому просила суворо не карати її підзахисного, застосувавши ст.75 КК України.

Потерпілий представник Ічнянської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження

доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.4 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев у захисних та інших лісових насадженнях, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Досліджені дані про особу ОСОБА_4 вказують на те, що на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, на обліку Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду, а також бере до уваги те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше та має на утриманні малолітню дитину,2011 року народження.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст.368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст.65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за вказане кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу

винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, щиро розкаявся, повністю визнав вину, зробив для себе правильні висновки, та запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме. Суд також враховує позицію прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить переконання, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до нього ст.75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України .

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім,

для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 2 (два) роки є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Вирішуючи цивільний позов Прилуцької окружної прокуратури в інтересах Ічнянської міської ради про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 96 061,67 грн., суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" - особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, передбачена статтею 105 Лісового Кодексу України.

Згідно зі статтею 107 Лісового Кодексу України підприємства, установи, організації і

громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого завдано збитків державі незаконною порубкою дерев в розмірі 96 061,67 грн., що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження та підтверджується висновком експерта Чернігівського відділення Київського НДЕКЦ №СЕ-19/125-24/877-ТР від 08.03.2024 року за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов Прилуцької окружної прокуратури в інтересах Ічнянської міської ради про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 96 061,67 грн. підлягає задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого у спричиненні державним інтересам в особі Ічнянської міської ради злочинними діями матеріальної шкоди у вказаному розмірі встановлена під час судового розгляду кримінального провадження в суді, сума спричиненої шкоди обвинуваченим не оспорюється та цивільний позов визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 в розмірі 5 300 на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, обраний слідчим суддею Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 10 липня 2024 року скасувати.

Питання про долю речових доказів вирішити при розгляді кримінального провадження, виділеного в окреме провадження , постановою прокурора від 10.07.2024 року.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374, ч.5 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком (два ) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 на стадії судового розгляду не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертизи в розмірі 5 300 (п`ять тисяч триста гривень ) грн.96коп.

Цивільний позов Прилуцького окружного прокурора в інтересах Ічнянської міської ради Прилуцького району - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 96 061(дев`яносто шість тисяч шістдесят одна) гривня 67 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1