Справа № 526/4220/24
Провадження № 1-кп/526/448/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 рокуГадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000390 від 29.09.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритня, Уманського р-н., Черкаської обл., громадянин України, освіта середня, не одружений, має на утриманні неповнолітню дочку 2023 р.н., зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, старший навідник 1 гармати 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону, у військовому званні «старший солдат», раніше не судимий, під вартою з 04.10.2024

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташовувалася в АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді старшого навідника гармати самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 30.07.2023 о 08 год. 00 хв., не з`явився до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 та перебував за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , умисно, не з`явився до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташовувалася в АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами з 08 год. 00 хв. 30.07.2023 по 08 год. 00 хв. 27.08.2023.

Крім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого навідника 1 гармати 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби не з`явився з відпустки 21.10.2023 о 08:00 год., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, не прибув до місця розташування військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 та по 25.11.2023 перебував за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , умисно не з`явився до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташовувалася в АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами з 08 год. 00 хв. 21.10.2023 по 08 год. 00 хв. 25.11.2023.

Суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і кваліфікує його дії як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, підтвердив, що дійсно після відпустки у липні та жовтні він не повернувся вчасно до військової частини і знаходився вдома, перевищивши час повернення понад 3 дні до військової частини.

Докази відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувались, так як фактичні обставини справи не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і при відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем служби характеризується посередньо, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи безальтернативний характер санкції статті.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 69, ст. 75 КК України, відповідно до яких встановлено заборону застосувати ці норми до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, чи для звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки в даному випадку це не сприятиме меті покарання, не забезпечить виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду викладених в постановах від 22.12.2022 (справа №750/2773/22, провадження №51-3061км22), від 15.11.2023 (справа №608/67/23, провадження №51-4216км23), від 20.09.2023 (справа №944/5954/22, провадження №51-4066км23), від 14.12.2023 (справа №638/336/23, провадження №51-3569км23), в яких зазначено про недопустимість призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України обвинуваченим у скоєнні військових кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 407 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

- ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання відраховувати з дня прибуття та постановки на облікдо установи з виконання покарань, зарахувавши в строк відбування покарання строк затримання з 04 жовтня 2024року та строк конвоювання і етапування.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженому ОСОБА_4 з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1