ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/569/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1798/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора зі зміненими доводами на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нововасилівка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, не працюючий, неодружений, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений зач. 4 ст. 185 КК України до5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 ККУкраїни звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 12.12.2023 близько 20:00 год. ОСОБА_8 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку на території вищевказаного домоволодіння.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_8 , у той же день 12.12.2023 близько 20:00 год., перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, діючи протиправно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915- IX, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 05 год. 30 хв. 20 травня 2023 року, Указом Президента України від 26.07.2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 року №3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, через незачинену хвіртку проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння, де шляхом зламу навісного замка проник до приміщення житлового будинку, звідки викрав побутовий підлоговий електричний обігрівач "Asel" бувший у вжитку, вартістю 700 грн та двоконфорчату чавунну плиту до твердопаливної печі розмірами 71 см на 41 см з двома отворами, бувшу у вжитку, вартістю 900 грн, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №6323/23 від 21.12.2023, на загальну суму 1600 гривень.

Крім того, 12.12.2023, близько 22:00 год. ОСОБА_8 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку на території вищевказаного домоволодіння.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_8 , у той же день 12.12.2023 близько 22:00 год. перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, діючи протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. ЗО хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 рову №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915- IX, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 05 год. 30 хв. 20 травня 2023 року, Указом Президента України від 26.07.2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 року №3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, через хвіртку проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння, де через вхідні двері проник до приміщення житлового будинку, звідки викрав: чавунну плиту до дров`яної печі прямокутної форми, розмірами 76*46 см, товщиною 2 см, з внутрішніми отворами діаметрами 24 та 18 см, бувшу у вжитку, вартістю 750 грн; чавунні дверцята до дров`яної печі, квадратної форми з розмірами 24*26 см, з розмірами дверцят 21*23 см, бувші у вжитку, без ушкоджень, вартістю 260 грн; емальований металевий таз об`ємом 5 літрів, бувший у вжитку, вартістю 90 гривень; металеве відро, об`ємом 10 літрів, бувше у вжитку, вартістю 50 гривень; металевий таз, овальної форми з ручками, діаметром 82*74 см, з висотою стінки 34 см, об`ємом 120 літрів, бувший у вжитку, вартістю 480 гривень; лом металу загальною вагою 7 кг, у вигляді трубок кріплення до стільців різних форм та розмірів, вартістю 4,67 грн/кг, загальною вартістю 32,69 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №178/24 від 11.01.2024, на загальну суму 1662,69 гривень.

В апеляційній скарзі зі зміненим доводами прокурор просить порядку ч. 2 ст. 433 КПК України вирок за ч.4 ст. 185 КК України - змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України за епізодомами вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , призначити йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки. Покласти на обвинуваченого обов`язки визначені ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу зі зміненими доводами, думку захисника обвинуваченого, яка підтримала частково апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривень на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно зі сформульованим судом першої інстанції обвинуваченням, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 12.12.2023, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у ОСОБА_9 , поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану. Своїми діями обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1600 гривень.

Також ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 12.12.2023, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у ОСОБА_9 , поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану та повторно.Своїми діями обвинувачений завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1662,69 гривень.

Таким чином, вартість викраденого ОСОБА_8 майна становила 1600 гривень та 1662,69 гривень, тобто є меншою за розміром, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Разом із цим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки за вищезазначеним епізодом, а саме вчинення її з проникненням до житла, колегія суддів вважає доводи прокурора про необхідність кваліфікації вищевказаних дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України обґрунтованими, з наступних підстав.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікації дій за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки та/або переоцінки доказів.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12.12.2023 близько 20:00 год. ОСОБА_8 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку на території вищевказаного домоволодіння.

Крім того, 12.12.2023, близько 22:00 год. ОСОБА_8 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку на території вищевказаного домоволодіння.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_8 визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення і не заперечував факту проникнення в житло з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що житло, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за епізодами крадіжок майна у ОСОБА_9 на суму 1600 гривень, ОСОБА_10 на суму 1662,69 гривень, вчинених 12.12.2023, з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

У пункті 4 ч. 1 ст. 408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, неодружений, не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 50, 65 КК України та фактичних обставин вчинення кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

У решті вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2024 стосовно ОСОБА_8 слід залишити без змін.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті Кодексу у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України, яке буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга прокурора з внесеними змінами підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України за епізодами вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді