Справа № 357/8891/24
У Х В А Л А

30 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

у режимі відеоконференції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»:

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення,

У С Т А Н О В И В :

у поданому клопотанні, засуджений ОСОБА_6 просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, оскільки він хоче захищати своїх рідних, нічого не порушує, веде себе нормально, має одне заохочення.

У ході розгляду, ОСОБА_6 своє клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного, вважав, що стан здоров`я ОСОБА_6 та його поведінка під час відбування покарання, свідчать, що останній став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 підтримав рішення комісії, про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 немає.

Суд заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані учасниками докази, дійшов висновку, що підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд установив, що ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», згідно з вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року.

Згідно з вказаним вироком, ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з 19 лютого 2021 року.

Водночас, у строк покарання зарахований строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , з 13 січня 2017 року до 13 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Отже, на момент розгляду заяви про умовно-дострокове звільнення строк відбутого ОСОБА_6 покарання становить 3 (три) роки 1 (один) місяць 8 (вісім) днів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Отже, засуджений ОСОБА_6 відбув частину покарання, з якою пов`язується можливість умовно-дострокового звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, до засудженого ОСОБА_6 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо буде установлено, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, визначаючи ступінь виправлення засудженого, суд вивчає дані, що характеризують засудженого, а саме чи дотримувався він режиму установи виконання покарання, чи брав участь в суспільно корисній праці, соціально-виховній роботі, а також аналізує уцілому його поведінку та ставлення до праці, наявність позитивних змін, які відбуваються особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

До того ж, суд має врахувати, чи брав засуджений участь у виховних заходах, які проводяться в колонії (ч. 2 ст. 123 КВК України), чи здобував загальну і професійно-технічну освіту (ч. 4 ст. 126 КВК України), чи брав участь у самодіяльних організаціях та чи займався соціально активною діяльністю (ч. 2 ст. 127 КВК України).

У цьому контексті, судом установлено, що згідно з наданою характеристикою від 14 жовтня 2024 року, засуджений ОСОБА_6 мав 1 (одне) заохочення (за час перебування з Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», за активну участь в роботі зі створення санітарно-побутових умов, на виробництві установи не працевлаштований, навчається.

Засуджений ОСОБА_6 незнятих та непогашених стягнень не має.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, не бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Засуджений ОСОБА_6 незацікавлений в змінах.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , він є особою, яка не стала на шлях виправлення.

З аналізу вказаних доказів, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 , ані своєю поведінкою, ані ставленням до праці, не довів, що за час відбуття ним покарання сталися позитивні зміни в його особистості, які свідчать, що він готовий дотримуватися самокерованої правослухняної поведінки.

За таких обставин, у суду немає підстав стверджувати, що він довів своє виправлення.

У зв`язку з цим, суд відмовляє в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 81, 392-395, 532 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7