УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 003 68 від 26.04.2024,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 01.08.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 003 68 від 26.04.2024 за ч. 1 ст. 111-2 КК України накладений арешт на вилучене 23.07.2024 під час проведення обшуку за адресою - АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, зеленого кольору, у чохлі прозорого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім картою «Lifecell» та написом на ній « НОМЕР_3 »; ноутбук Н, сірого кольору, sn CND9400NN9; блокнот чорного кольору із зображенням квітів та написом на титульній сторінці «Office Flaver collection notebook» з чорновими записами на 58 арк.; блокнот чорного кольору з написом на титульній сторінці «STRATEG» із чорновими записами на 179 арк. (справа № 761/26830/24).

На думку ініціатора клопотання, арешт накладений необґрунтовано, оскільки піддане арешту майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто не може бути доказом у кримінальному провадженні. Отже, підстави для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

У той же час, клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту, на думку заявника, має формальний характер, оскільки не містить даних, які б доводили причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення ч. 1 ст. 111-2 КК, що свідчить про втрату для сторони обвинувачення актуальності подальшого збереження цього заходу.

Таким чином, піддавши критичній оцінці мотивувальну частину ухвали слідчого судді про накладення арешту, представник власника майна просив скасувати вищевказаний захід забезпечення кримінального провадження.

У судове засідання заявник не прибув, у клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Прокурор, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання належним чином, до суду також не прибув, про поважність причини неявки не повідомив. Зазначена обставина не є перешкодою для розгляду клопотання.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що власник майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У силу ст. 131, 132 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2024 у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 003 68 від 26.04.2024 накладений арешт, зокрема, на мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, зеленого кольору, у чохлі прозорого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім картою «Lifecell» та написом на ній « НОМЕР_3 »; ноутбук Н, сірого кольору, sn CND9400NN9; блокнот чорного кольору із зображенням квітів та написом на титульній сторінці «Office Flaver collection notebook» з чорновими записами на 58 арк.; блокнот чорного кольору з написом на титульній сторінці «STRATEG» із чорновими записами на 179 арк. (справа № 761/26830/24).

Накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

У той же час, оцінюючи наведені заявником у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді.

З наведеного витікає, що залишається актуальним забезпечення схоронності такого майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Викладене свідчить про обґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності ОСОБА_4 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_4 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

На підстави викладеного, керуючись ст. 131, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 003 68 від 26.04.2024 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2024 у справі № 761/26830/24, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1