Справа № 502/2093/23
УХВАЛА

10 вересня 2024 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

отримавши подання

Ізмаїльського районного відділу № 2

Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням

ВСТАНОВИВ:

До суду 04.09.2024 р. надійшло подання органу пробації про скасування звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 78 ч. 2 КК України, яке передане судді ОСОБА_1 .

В ході вирішення питання про призначення подання до розгляду та виклику засудженого, суддею було з`ясовано, що підставою для звернення органу пробації до суду з відповідним поданням стало те, що засуджений без поважних причин не з`являється на реєстрацію та фактично не проживає за адресою, куди органом пробації направляються виклики засудженому і його місцезнаходження невідомо.

Зваживши на відповідні обставини та проаналізувавши релевантні положення діючого законодавства, суддею встановлено наступне.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішується місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

А згідно з положеннями ч. 5 ст. 539 КПК України у судове засідання обов`язково має бути викликаний засуджений.

Проте, матеріали подання свідчать, що орган пробації перед зверненням до суду з поданням, встановив проведеними першочерговими розшуковими заходами, що засуджений декілька місяців відсутній за місцем проживання.

Вказана обставина позбавляє суд можливості викликати засудженого для розгляду відповідного подання органу пробації.

Крім того, слід звернути увагу, що повноваження органу пробації щодо проведення розшуку засуджених, на яких вироком суду був покладений обов`язок з явки до орану пробації, чітко врегульований Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27 січня 2019 року № 272/5.

Так, зокрема, відповідно до пункту 4 глави 2 розділу IV вказаного Порядку якщо засуджена особа після двох викликів поспіль не з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації (для проведення першої бесіди або протягом перебування на обліку) без поважних причин, уповноважений орган з питань пробації проводить першочергові заходи з виявлення такої особи та за наявності підстав вживає заходів, які передбачені у разі ухилення особи від відбування покарання, виконання обов`язків, покладених на неї, або направляє матеріали до територіального органу Національної поліції України для оголошення такої засудженої особи у розшук.

Крім того, пунктом 1 глави ХІ вказаного Порядку передбачені першочергові заходи для виявлення засуджених осіб, місцезнаходження яких невідомо.

А відповідно до пункту 2 глави ХІ Порядку якщо за результатами вжитих заходів місцезнаходження засуджених осіб не встановлене, уповноважений орган з питань пробації готує подання про передання матеріалів для проведення подальших розшукових заходів, долучає до нього копію судового рішення, матеріали початкового розшуку та інші матеріали особової справи та із супровідним листом надсилає їх до територіального органу Національної поліції України відповідно до вимог КВК України.

Таким чином, орган пробації після проведення першочергових розшукових заходів мав діяти відповідно до вищенаведених положень, що є його прямим обов`язком, виходячи з приписів ст. 19 Конституції України, згідно яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Оскільки положення ст. 539 КПК України не містять норм, які регламентують повноваження суду (судді) при неможливості судового виклику засудженого на розгляд подання через його відсутність за місцем проживання, суддя вважає за необхідне застосувати передбачену ст. 7 КПК України засаду змагальності сторін, для забезпечення якої під час розгляду подання засуджений має бути попередньо розшуканий, а для цього подання має бути повернуто до органу пробації.

Керуючись п. 15 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 5 ст. 539 КПК України, Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, суддя

ВСТАНОВИВ:

Подання разом з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_2 повернути до Ізмаїльського районного відділу № 2 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області для виконання положень, зазначених в мотивувальній частині даної ухвали.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1