УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000157 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 червня 2024 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

( в режимі відео конференції за допомогою сервісу EASYCON),

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити. Призначити покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на останнього обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судових експертиз на загальну суму 8883 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні 88 копійок. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з вироком суду в частині призначення покарання, вважає його таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаявся, а тому з урахуванням всіх характеристик та обставин, суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 24 липня 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого вживання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаходячись у м. Южноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, придбав у невстановленої особи для особистого вживання без мети збуту 2,5 шт. таблетки, які містять метадон, та переніс їх для зберігання до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в червні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого вживання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаходячись поблизу ОСТ «Бузьке», Вознесенського району, Миколаївської області, на пустирі зірвав стебла та листя рослини маку, тим самим придбав для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - макову смолу, які переніс для зберігання до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в травні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого вживання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаходячись поблизу ОСТ «Бузьке», Вознесенського району, Миколаївської області, на пустирі зірвав дикорослі кущі рослини роду коноплі, тим самим придбав для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який переніс для зберігання до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку, проведеного 30 липня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 2 таблетки та фрагмент таблетки у фрагменті блістера, які містять метадон, що відноситься до наркотичних засобів обіг яких заборонено, загальною масою у складі таблеток - 0,0625 г, речовину рослинного походження, яка містить наркотично активні алкалоїди опію, морфін, кодеїн та є особливо небезпечним наркотичним засобом - маковою соломою, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 132,4 г, речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 24,452 г, згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 1,982 г, згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 24,966 г, речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 10,036 г, речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 5,686 г, речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 4,681 г, верхній та нижній фрагмент полімерних пляшок, із нашаруванням екстракту канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину - 0,5248 г. Загалом в ході обшуку за місцем поживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено загальну кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіса, масою у перерахунку на висушену речовину - 72,803 г та екстракту канабісу масою у перерахунку на висушену речовину - 0,5248 г, які ОСОБА_7 незаконно зберігав для особистого вживання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про пом`якшення призначеного покарання, апелянт не наводять жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим розміром покарання, яке просить призначити.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України врахував, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи, а також висновок органу пробації, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено, за такого суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах санкції передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке за своїм видом і мірою відповідає меті покарання, у розумінні ст. 50 КК України.

Отже, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у повній мірі, дотримався загальних засад призначення покарання, врахувавши у тому числі, й ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кількість і різноманітність вилучених у обвинуваченого наркотичних засобів свідчать про високий рівень ризику вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому його виправлення без реального відбування покарання є неможливим. Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Згідно положенням ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (статті 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи наведене, застосування закріплених у ст. 75 КК України правил допустиме за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Так, судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за незаконний обіг наркотичних засобі, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи. Врахувавши фактичні обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, викладаючи у мотивувальній частині вироку встановлене та визнане судом доведеним обвинувачення в частині незаконного придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів - канабісу, суд необґрунтовано зазначив, що ОСОБА_7 в травні 2022 року незаконно придбав та зберігав за своїм місцем проживання АДРЕСА_1 . особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Тоді як відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 р. № 653 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», яка набрала чинності 16.08.2024 року, канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу виключені з переліку особливо небезпечних наркотичних засобів і відносяться до наркотичних засобів обіг яких заборонено.

З огляду на наведене та відповідно до положень ст. 404, ст.409 КПК України, вирок підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що наркотичний засіб канабіс, який придбав і зберігав ОСОБА_7 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 червня 2024 року, щодо ОСОБА_7 змінити. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що наркотичний засіб канабіс, який придбав і зберігав ОСОБА_7 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді