У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзвінкове Берегівського району Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання мотивує тим, що слідчою групою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Прокурор зазначає, що реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 встановив зв`язки з особами, які схильні вчиняти злочини шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в результаті чого з`ясував про способи та методи заволодіння чужим майном.

Усвідомлюючи, що досягти мети незаконного збагачення шляхом вчинення вказаних дій він самостійно не зможе, ОСОБА_10 розробив план злочинної діяльності, який передбачав: отримати у користування приміщення які використовуватимуться учасниками злочинної організації, як офісні приміщення так званих операторів «колл-центру», з яких здійснюватимуться телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння коштами шляхом обману за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з періодичною зміною розташування таких приміщень з метою не викриття злочинної діяльності злочинної організації; пошук осіб співорганізаторів злочинної організації, які будуть допомагати здійснювати загальне керівництво злочинною організацією; пошук осіб учасників злочинної організації, що володіють угорською мовою, так званих операторів «колл-центру», які здійснюватимуть телефонні дзвінки потерпілим та будуть володіти технічними знаннями в сфері інформаційно-комунікаційних технологій та які за допомогою засобів електронних комунікацій (включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання) зможуть вчиняти заволодіння коштами шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; пошук осіб, учасників злочинної організації, які мають знання щодо особливостей роботи міжнародної платіжної системи, автоматизованої банківської системи та володіючи цими відомостями, здійснюватимуть оформлення переказів коштів потерпілих шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки наступними способами, зокрема шляхом переказу з банківської платіжної картки потерпілої особи на рахунки інших підставних осіб, для виведення в подальшому цих коштів в готівку; пошук осіб на території Угорщини, які б надавали засоби та знаряддя, тобто сприяли вчиненню кримінальних правопорушень іншими учасниками злочинної організації, а саме: здійснювали пошук осіб, що не володіють про злочинний план злочинної організації, які реєстрували на своє ім`я банківські рахунки в банківських установах для отримання у користування банківських карток, які б використовували інші учасники злочинної організації для заволодіння коштами потерпілих; пошук особи яка за необхідності здійснюватиме виїзд за межі території України до Угорщини де отримуватиме обналічені від шахрайських дій «колл-центру» грошові кошти, після чого ввозитиме їх на територію України; доведення до вказаних осіб плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у його реалізації; організацію управління, фінансування злочинної організації та розподілу коштів від злочинної діяльності між її учасниками; приховування злочинної діяльності шляхом забезпечення її учасників закритими від загального доступу каналами зв`язку, які не дають можливості втрутитись іншій особі, яка не володіє про злочинні наміри злочинної організації, тобто включення до спеціально створених Telegram каналів.

Діючи на виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_10 , з цією метою залучив до участі у злочинній організації ряд осіб, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які мали виконувати визначені ролі, спрямовані в цілому на реалізацію вказаного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації та розподілив ролі між ними.

У свою чергу ОСОБА_4 , добровільно вступивши до складу злочинної організації, як її учасник виконував наступні функції: дотримувався загальновизнаних організатором злочинної організації ОСОБА_30 та співорганізаторами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 правил поведінки; безпосередньо працював так званим оператором «колл-центру» тобто здійснював телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння їх грошовими коштами шляхом обману.

Створена ОСОБА_10 , злочинна організація характеризувалась наступними ознаками:

-наявністю достатньої кількості учасників (19 осіб);

-стійкістю, стабільністю і згуртованістю свого складу;

-розробкою планів та методів вчинення злочинів, пов`язаних із заволодінням чужого майна шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно- обчислювальної техніки;

-наявністю загально визначених правил поведінки, що проявлялося в організованості, тісному зв`язку всіх її членів у злочинній діяльності, як під час готування до вчинення злочинів, так і безпосередньо в момент їх вчинення;

-домовленістю та готовністю вчинення злочинів у будь-який час;

-кожний учасник злочинної організації, усвідомлював протиправність своїх та інших членів злочинної організації дій, знав про настання тяжких наслідків завдання громадянам Угорщини матеріальної шкоди, бажав настання таких наслідків і своїми злочинними діями сприяв їх настанню, тобто діяв з прямим умислом.

-розподілом коштів отриманих від злочинної діяльності між всіма учасниками злочинів.

Злочинна організація була стійким, попередньо зорганізованим об`єднанням, створена з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яка стабільно діяла протягом тривалого часу з грудня 2023 року по червень 2024 року, тобто до припинення її діяльності після затримання її учасників працівниками Національної поліції України.

Кожен учасник злочинної організації виконував свою роль у вчиненні особливо тяжких злочинів, був обізнаний з ролями інших її членів, діяв згідно з попередньо розробленим загально відомим усім планом, усвідомлював протиправність своїх та інших учасників злочинної організації дій, знав про настання тяжких наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків, бажав настання таких наслідків і своїми злочинними діями сприяв їх настанню, тобто діяв з прямим умислом.

Вибудована ОСОБА_10 , ієрархічна структура злочинної організації, розподіл повноважень та централізована підпорядкованість членів злочинної організації забезпечувала чітке керівництво, координацію і контроль за злочинною діяльністю та розподілом коштів, здобутих злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

Утворивши злочинну організацію, її учасники розпочали безпосередню реалізацію злочинного плану, спрямованого на заволодіння майном, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно- обчислювальної техніки з метою одержання прибутків від злочинної діяльності.

У період з грудня 2023 року по червень 2024 року, створена ОСОБА_10 , злочинна організація за участю ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, зокрема: діями учасників злочинної організації потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 (Toth Menihert Adamne), спричинено майнової шкоди на загальну суму 4 980 000 форинтів (що згідно курсу НБУ становить 464 244, 76 гривень), що є великим розміром.

ОСОБА_4 будучи учасником злочинної організації під керівництвом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом обману, незаконно заволоділи майном потерпілих, з використанням електронно обчислювальної техніки за наступних обставин.

22.04.2024 в денний час доби, знаходячись на території України у приміщенні «колл-центру» за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 будучи учасником злочинної організації, реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету незаконного збагачення виконував роль так званого «оператора» «колл-центру», за допомогою програми Zoiper 5 (програма для здійснення дзвінків у мережі інтернет) зателефонував на мобільний номер телефону, що належить потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 (Toth Menihert Adamne), використовуючи пристрої та прилади, які забезпечують SIP, IP-телефонією та VoIP, продовжуючи реалізовувати спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, представившись працівником банку, запевнив потерпілого про те, що з його банківського рахунку невідомі особи незаконно намагаються здійснити перерахунок грошових коштів, чим створив у потерпілого враження законності своїх дій та таким чином увійшов до нього в довіру.

В той же час, потерпілий ОСОБА_31 (Toth Menihert Adamne), будучи введеним в оману, не здогадуючись про протиправні наміри учасників злочинної організації, вважаючи та будучи впевненим, що здійснює санкціоновану взаємодію з працівником банку, за вказівками ОСОБА_4 , який виконував роль так званого «оператора» «колл-центру» та створював у потерпілого уяву про процес здійснення банківських операцій, після чого переконав останнього встановити програму «AnyDesk» (програма для віддаленого доступу) та підтвердити віддалений доступ до пристрою потерпілого так званому «представнику банку» з метою оперативного припинення незаконних транзакцій.

При цьому, ОСОБА_4 за допомогою програмного забезпечення «AnyDesk» отримав доступ до технічного пристрою потерпілого, передав інформацію ОСОБА_24 , який усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи також мету особистого збагачення, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу злочинної організації, направленого на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), з використанням електронно-обчислювальної техніки, пристроїв та приладів, які забезпечують роботу з всесвітньою інформаційною системою загального доступу Інтернет, шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснив переказ грошових коштів в сумі 4 980 000 форинтів із рахунку потерпілого на рахунок № НОМЕР_1 підставної особи.

Заволодіння вказаними грошовими коштами потерпілого відбувалось під контролем так званого «адміністратора» «колл-центру» ОСОБА_14 , який реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, отримав попередньо від ОСОБА_11 рахунок відкритий в Угорській Республіці на підставну особу, та який він повідомив ОСОБА_24 , а він в свою чергу з використанням електронно-обчислювальної техніки перерахував на вказаний рахунок грошові кошти потерпілого ОСОБА_31 (Toth Menihert Adamne).

В подальшому, грошові кошти в сумі 4 980 000 форинтів, перераховані ОСОБА_24 , були переведені невстановленою особою у готівковий вигляд на території Угорщини. Після чого, на території Угорщини невстановлена особа будучи учасником злочинної організації, реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, переведені від шахрайських дій грошові кошти отримала та ввезла їх на територію України для передачі співорганізатору злочинної організації ОСОБА_11 , які були розподілені керівником злочинної організації ОСОБА_10 між її учасниками.

Діями учасників злочинної організації потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 (Toth Menihert Adamne), спричинено майнової шкоди на загальну суму 4 980 000 форинтів (що згідно курсу НБУ становить 464 244, 76 гривень), що є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у великих розмірах, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

03.06.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

03.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

06.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_33 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком до 25.07.2024 включно.

У подальшому 17.07.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказаний запобіжний захід було продовжено строком до 11 вересня 2024 року включно.

10.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 757 000,00 грн., строком до 07.11.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до шести місяців до 03.12.2024 включно.

04.11.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказаний запобіжний захід було продовжено строком до 03 грудня 2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до дванадцяти місяців до 03.06.2025 включно.

Вказує, що під час досудового розслідування встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у продовженні застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні;

запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень;

запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного, прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 454 200 грн строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_34 підтримав заявлене клопотання в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили застосувати відносно підозрбваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний активно співпрацює зі слідством.

Прокурор підтвердив ті обставини, що підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування та дає показання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позицію прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що слідчими слідчого відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України.

03.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

06.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_33 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком до 25.07.2024 включно.

У подальшому 17.07.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказаний запобіжний захід було продовжено строком до 11 вересня 2024 року включно.

10.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 757 000,00 грн., строком до 07.11.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до шести місяців до 03.12.2024 включно.

04.11.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказаний запобіжний захід було продовжено строком до 03 грудня 2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до дванадцяти місяців до 03.06.2025 включно.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується долученими на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Зокрема, обгрунтованість підозри підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_35 від 22.04.2024, згідно з яким останній повідомив про те, яким чином діяла злочинна організація, яка шахрайським шляхом заволодівала грошовими коштами громадян Угорщини, та зазначив виконавців кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_4 , потерпілих осіб громадян Угорщини, та грошових сум, які отримані шахрайським шляхом від потерпілих осіб; протоколом додаткового допиту підозрюваного від 06.11.2024 ОСОБА_4 ; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 30.05.2024; протоколом затримання особи; протоколом обшуку від 03.06.2024 за адресою АДРЕСА_3 , приміщення на третьому поверсі, у якому знаходився колл-центр; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас у судовому засіданні досліджені інші матеріали досудового розслідування, зокрема, перекладений з угорської мови документ, який наданий слідчими органами Угорщини, з інформацією про 69 потерпілих, які були встановлені правоохоронними органами Угорщини, та про обставини вчинення правопорушень. Також досліджені рапорти слідчого, який шляхом відеозв`язку опитав шістьох потерпілих громадян Угорщини.

Таким чином, при дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд констатує таке.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні особливо тяжких злочинів, може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, кримінальним законом передбачено виключно покарання у виді позбавленням волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даних етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Зважаючи на встановлені обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що наявні чинники та обставини підтверджують існування небезпеки того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. При цьому, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують цей ризик.

Враховуючи, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових експертиз, допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, щодо незаконного функціонування так званого «кол-центру», які відомі підозрюваному, у тому числі тих, які ще не допитані, у допиті потерпілих, щодо обставин протиправного заволодіння їхнім майном, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованих припущень вірогідності незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, експертів та потерпілих.

Оскільки на теперішній час досудове розслідування триває і, як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням вживаються заходи до встановлення місцезнаходження речей і документів, які додатково можуть підтвердити обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, враховуючи спосіб вчинення підозрюваним злочинної діяльності, а саме за допомогою електронно-обчислювальної техніки, що значно утруднює процес збирання доказів, наявність у нього спеціальних знань у вказаній сфері, а також на те, що підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання таких речей і документів, суд вважає обґрунтованим наявність ризику знищити речі, предмети, що можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати слідству.

Крім того, зважаючи на характер, обставини та тривалість вчинення кримінальних правопорушень, на переконання суду, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення .

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Отже, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Частинами 1, 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення поданого клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 363 360 грн.

Керуючись ст. 183, 197, 199, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів в межах строку досудового розслідування - до 23 січня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 363 360 грн. (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, спеціалісти, експертами в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 23.01.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1